Kere! Kere!
Kere!
-Perskambinsiu. -Lizete, labas.
-Labas. -Smagu tave čia matyti.
Žinau, maniau, kad tu egzistuoji tik mūsų namo vestibiulyje.
-Ką čia veiki? -Gėda prisipažinti,
bet stebiu, kaip stato palapines mano papuošalų pristatymui.
Tu viena iš "Bulgari" trijų geriausių dizainerių,
tai nieko gėdingo.
Be to, Brajento parkas - buvę Mados savaitės namai, ar ne?
Tai šventa žemė.
-Ateisi penktadienį vakare? -Kaip aš be kokteilių palapinėje.
Gerai, nes tu man svarbiausia.
Na, tu ir "Neiman Marcus" atstovas.
-Ir dar "Saks Fifth Avenue". -Bet iš tiesų juk tik aš.
-Gal galiu pavaišinti kapučinu? -Ačiū, turiu bėgti.
Gėda pripažinti, bet manęs paprašė įrašyti mano naujo knygos garsinę versiją, tad...
-Dar pasimatysime. -Žinoma.
Ei, tu juk Kerė Bredšou.
Nieko tame gėdingo.
-Viso. -Žinoma.
-Roko, išėjau kiek anksčiau. -Išėjai?
-Taip, gerai. -Aš už kampo.
Ei! Laikykite jį!
Jis pavogė mano rankinę! Padėkite!
Kodėl niekas nepadeda? Kodėl tik stovite ir žiūrite?
-O varge. -Jis pavogė mano rankinę.
Gerai, pakaks.
Labas.
Tas prakeiktas nevykėlis.
Gal galima konkrečiau?
Kažkas ką tik pavogė mano "Birkin".
-Ne. Kur? -Priešais mano namą.
Vidury baltos dienos.
Ir kas šitame mieste vyksta?
Dabar važinėju po kvartalą tikėdamasi, kad jis pasiėmė piniginę, o rankinę numetė.
Kaip kad būdavo anksčiau.
Ne, šiais laikais viskas kitaip.
-Tau viskas gerai? -Nelabai.
Nemažai suplojau už tą rankinę,
tai buvo dovana sau už pirmą didelį sandorį.
Pirkau taip seniai, kai dar nė nereikėdavo laukt eilėj.
Noriu patikinti jus,
kad mokykloje nuo šiol dirbs papildomi keturi apsaugininkai.
Mirandai labiau patiktų gėlės ar gardumynų krepšelis?
Norėčiau jai tokį nupirkti ir padėkoti už tai, kad supažindino su Naja.
Ji pristatys rytoj mano mokslinį darbą.
Kaip smagu.
Mirandai labiau patinka gardumynai, bet ji vis dar Los Andžele su Čė.
-Galiu tau gauti jos adresą. -Būtų gerai.
...kalbant apie tą incidentą, dėl kurio visai Arboro bendruomenei iškilo pavojus.
Kai kurie mūsų mokiniai ėmė sudarinėti...
gražiausių mamų sąrašą.
-Mums būtinai jo reikia. -Šimtu procentu.
Niekas nenori nieko pridurti?
-Ne. -Ne?
Atrodote labai šnekios.
Gerai, džiaugiuosi, kad supratome vieni kitus.
"Buvo diena, kurią buvo galima numesti tarp kitų lengvai pamirštų,
jei ne vienas įvykis."
Painiojuosi. Atsiprašau.
-Viskas gerai. Įrašysime kitu bandymu. -Gerai.
Gal norite atsikvėpti ar pasivaikščioti prieš trečią skyrių?
Ne, ne, ačiū, man viskas gerai, ačiū.
Tau puikiai sekasi.
Vis dar įsitikinusi, kad aktorės nereikia?
Žinai, Džiuliana Mur ar Džiulianą Margulis, na, kurią nors Džiulianą.
Aktorės puikiai tiko tavo ankstesnėms knygoms,
bet memuarus turi įrašyti pats autorius.
Kere, tavo P vis dar negeri.
Džimis netrukus ateis pareguliuoti mikrofono.
-O varge, vėl tas kvapas. -Rimtai?
-Nepastebėjau. -Palauk, kol jis pakels rankas.
Galiu pareguliuoti mikrofoną.
Gerai, tik šį tą pataisysime.
-Ačiū. -A, dar Garis nori,
kad atkreiptum dėmesį į T.
Praryji jas.
"Pamiršta", ne "pamiršai".
Praryju jas.
-Taip. -"Pamirštu". Supratau.
Ačiū.
Sėkmės.
Dieve brangus, tai mums reikia kaukės.
-Gerai, užsiimsiu tuo. -Ne, ne, viskas gerai, tiesiog...
Tikrai, viskas gerai, išgyvensiu tas dvi dienas.
Herojiška, bet įrašinėsime penkias.
Penkias dienas?
Viešpatie, gal kuri iš Džiulianų spėtų per dvi?
Tai knyga apie tavo vyro mirtį.
Nenorime niekur skubėti. Aišku?
Gerai, pasiruošusi?
-Trečias skyrius. -Taip.
Eisiu atnešiu tau mėtų arbatos.
Ačiū, Amanda, bet nereikia taip manimi rūpintis.
Teks pakentėti.
Deja, dabar turėsiu bėgti,
persiunčiau tau Gario kontaktus, jei dar kils kokių problemų.
-Gerai? -Žinoma.
Kuras esu?
Trečias skyrius.
Gerai, pasiruošusi.
Įrašinėjam.
"Trečias skyrius.
Sugrįžau iš Manhatano muzikos mokyklos ausyse tebeskambant
Bethoveno koncertui.
Mane pasitiko tekančio dušo garsas.
Šūktelėjau Džoną, nerimavau..."
Atsiprašau, labai atsiprašau. Tiesiog... Praleidau žodį.
-Jums ten viskas gerai? -Taip.
Tiesiog seniai neskaičiau šito teksto.
"Atsimenu, kaip nerimavau...
Prisimenu, kad nerimavau..."
Pala, kaip? Visiška painiava.
Nieko tokio. Pradėkime iš naujo.
Gerai.
"Trečias skyrius.
Sugrįžau iš Manhatano muzikos mokyklos ausyse tebeskambant
Bethoveno koncertui.
Mane pasitiko tekančio dušo garsas, kai aš šūktelėjau..."
Sakinys per ilgas.
Norėčiau nuo šitos vietos sutrumpinti...
"Juk mūsų dar laukė dviejų valandų kelias." Taip būtų gerai?
Ne, tiesą sakant, blogai. Turite skaityti tai, kas parašyta.
Gaila, nes sakinys tikrai gremėzdiškas.
Geriau pagalvojus, kas galėjo šitaip parašyti?
-Gerai, judėkime. -Gerai.
-Trečias skyrius nuo pradžios. -Gerai.
"Trečias skyrius.
Sugrįžau iš Manhatano muzikos mokyklos ausyse tebeskambant
Bethoveno koncertui.
Mane pasitiko tekančio dušo garsas, kai ištariau Džono vardą.
Atsimenu, nerimavau, kad vėlu.
Tiesa, mūsų dar laukė dviejų valandų kelias,
o Džonui laikas visad buvo labai svarbus.
Gerai, taip, atsiprašau. Tikrai... Nurijau...
Nurijau T žodyje "Tiesa". Atsiprašau.
Ir dar, Kere, tikrai galėtum taip neskubėti.
Laiko turime. Penkios dienos suplanuotos.
Taip, girdėjau.
"Kaipgi tau sekas, mano mažasis kanoli?"
-Tėveli, gal gali manęs taip nevadint. -"Kas čia dabar?
Nebegaliu tavęs vadinti "mažuoju kanoliu"?
Ką šitaip įžeidžiu? Gal tešlą ar kremą? Reikia pasikalbėti...
Mano žodžiai.
-Oi, atsiprašau. -Man reikia...
Turim pasikalbėti... Svarbu ne pravardė...
Pala, juk tai... Atsiprašau. Vaizdas vėl sumažėjo.
Nekenčiu šito naujo telefono.
Gal jie galėtų atspausdinti tau tekstą?
Scena nauja, repetuosime po valandos.
Pradėkime nuo tos vietos, kur tėtis sėdasi.
Po to, kai apsiverki?
Man nebūtina verkti. Tai ne taip svarbu.
Čia juk parašyta "Pradeda verkti."
O tada "Verkia dar stipriau."
O tada tėtis sako "Neverk", tad, manau, turi verkti.
Gal galime tiesiog pakartoti tekstą?
Taip, žinoma.
"Koks man skirtumas, kaip save vadini? Nori būt nedvinarė, būk tokia.
-Tik nenoriu netekti savo mergytės." -Neprarasi manęs. Liksiu tokia pati.
"Liaukis, kanoli. Neverk.
Juk žinai, negaliu pakęsti, kai verki."
-Gal pabandyk paverkti? -Ne.
-Nenoriu verkti, Miranda, nes jei... -Gerai, supratau.
...taip parodyčiau, kad būti nedvinare yra tragedija.
Ir kad nesu laiminga, nors tokia esu.
Pasitaisysiu, buvau laiminga,
kol negavau šitos šlykščios scenos.
-Pasakyk jiems, kad tau nepatinka. -Negaliu.
Jau ir taip pasakiau, kad nenorėsiu mėlynų plaukų.
Ir vilktis senovinio kostiumo. Arba cituoti tuo nesąmoningus juokelius...
Juk tai turėtų būti apie mane ir...
Prakeikimas.
Čė, gal galiu tau padėti?
-Man viskas gerai. -Viskas ir bus gerai.
Be to, iki įrašo dar turi tris dienas,
be to, šalia būsiu aš, pralinksminsiu tave, sutarėme?
Sutarėme.
Važiuokim. Išleisiu tave prie tavo susirinkimo pakeliui į studiją.
-Gerai, ačiū, po velnių! -Kas?
Praleidau skambutį. Kaip? Garsas įjungtas.
Šitas "Android" gyvename savame pasaulyje.
Negaliu patikėti, kad pasidaviau įkalbinėjimui pirkti.
Kodėl Breidis man nebeskambina?
Atsipalaiduok. Jis su mergina, linksminasi Europoje.
-Taip, bet... -Bet telefonas tikrai erzina.
-Nunešk patikrinti. -Taip ir padarysiu.
Ateik.
Ir štai taip tapau profesoriumi Kolumbijos teisės mokykloje.
-Tikrai gerai, Naja. -Sakai?
Taip. bet dabar noriu sugrįžti atgal ir suprasti, ką tu galvoji
apie Konstanciją Beiker Motli.
Kaip viena moteris sugebėjo laužyti visus tuos rasinius ir skirtingų lyčių barjerus?
Ji buvo...
-Atrodo, mikrofonas nukrito. -O, Brajenai?
-Taip, tuoj. -Atleisk. Jaučiu...
-Tuoj sutvarkysiu. -Viskas gerai, puiku.
-Atsiprašau, turiu paimti mikrofoną. -Taip, žinoma.
Iš pradžių gal pakviestum vakarienės?
Žinai, ką? Man atrodo, mums pavyko, laikas senka,
tai gal tiesiog baikime.
Supratau. Neprieštarausite?
Tik paimsiu. Štai taip.
Ir viskas.
-O kaip dėl to vakarienės? Jūs rimtai? -Ką? Ne, tik juokavau.
Gaila.
Ei.
-Gal galim pasikalbėti apie tą vaikiną? -Brajeną?
Taip, jis linksmas, taip?
Ar kartais jis nepersistengė?
Na, vakar, kai ėmiau interviu iš vieno teisėjo, mikrofono
žvejoti jis nebandė.
Su vyru neseniai išsiskyrėme,
tad mano galva dar neteisingai veikia.
Bet ar matei jo rankas? Tuo marškinius?
Regis, tavo galva veikia kaip reikiant, tai duok jam savo numerį,
ir kuo greičiau, nes vėluojame į pietus.
Šiandien baikime, susitinkame ketvirtadienį.
Kaip sekasi įrašinėti knygą?
Antra diena, o P ir T vis dar neteisingai tariu.
Pasirodo, kalbėti ne taip ir paprastai.
O be tų P ir T, kaip sekasi?
Tikriausiai sunku viską iš naujo išgyventi?
Tiesiog žinok, jei kada prireiks pagalbos, visada gali kreiptis į mane.
Viskas man gerai. Viskas būtų puiku, jei ne tos kalbinės problemos.
Tikrai, viskas puiku.
Tu puikia tvarkaisi.
Aš neseniai tai sakiau Miranda. Tai, kaip gyveni toliau...
Labai tavimi didžiuojamės.
O, štai ir jos.
Pamaniau, gal jos užmiršo.
-Labas. -Sveikos!
-Labai atsiprašau. -Viskas gerai.
-Atsiprašau, kad vėluojame. -Labas.
-Labas. Puikiai kvepi. -Per mane vėluojame.
Taip įsijautė, kad nepastebėjome, kaip laikas prabėgo.
Greičiau skaitykite meniu. Ir taip teko tempti laiką.
Oi, gavau.
-Gavau sąrašą. -Užsakymas palauks.
Pala, negaliu atidaryti.
Kokį sąrašą?
Skambės kvailai, bet mokykloje kilo didelė sumaištis
dėl tų gražių mamų sąrašo, kurį vienas vaikas sudarė.
-Ko tokio? Gražių mamų sąrašo? -Taip.
Praktiškai #milfgate skandalas.
Gerai jau gerai, tuoj.
-Siunčia. -Kaip tu jį gavai?
Niekada neatskleidžiu savo šaltinių.
Jūs kaip kokie Vudvardas ir Bernšteinas.
Beje, manau neteisinga, kad šiais laikais
moterys vertinamos vien tik pagal...
Na štai.
Esame antroje ir trečioje vietose.
-Žinoma, apkeisčiau mus vietoje. -Ne, tu privalai būti antroje vietoje.
O kas pirmoje vietoje?
Kaila Čarlz. Fino pamotė.
-Taip, ji įspūdinga. -O taip.
Bet ar nemanai, kad pamotėms turėtų būti skirtas atskiras sąrašas?
Naja, tikiuosi, nepamirši šio klausimo iškelti savo XXI a. teisės paskaitoje?
Atsiprašau.
Prisiekiu, paprastai per pietus kalbame rimtesnėmis temomis.
Ar tikrai? Ir su kuo tuomet tu valgai?
Ne, viskas gerai, man patinka, tik pamaniau,
gal pakeiskime temą ir pakalbėkime apie teisę į abortą, demokratijai kylančius
iššūkius ar merdinčią planetą.
Garso inžinierius parašė žinutę.
"Džonas pakėlė galvą ir pažvelgė į mane nuo dušo grindų."
Laikas sustojo.
Negalėjau pajudėti.
Atrodė, kad sustingus prastovėjau ne vieną valandą."
-Ji padarė pauzę ar?.. -Nė nežinau.
"Nors tai truko tik akimirką..."
Pertrauka. Ei, Kere, man atrodo, dabar jau kiek per lėtai skaitai.
-Supratau. -Skaityk panašiu tempu.
Pakartokime tą dalį, kaip ilgai laukei, tik greičiau.
Įrašome.
"Džonas pakėlė galvą...
ir pažvelgė į mane nuo dušo grindų.
Laikas sustojo.
Negalėjau pajudėti.
Atrodė, kad sustingus prastovėjau ne vieną valandą.
Nors tai truko tik akimirką.
Jis atrodė toks mažas,
kad pamiršau, koks didelis jis buvo."
Manau, kad autorius neturėtų būti toks emocingas.
Žinote, tiesiog...
Toks jausmas...
kad šitaip elgtis neprofesionalu.
Pritariu.
Gal kol kas praleiskime trečią skyrių,
-grįšime prie jo vėliau? -Gerai.
-Tik...
Kol kas praleisime trečią skyrių. Vėliau prie jo grįšime.
-Bet T dabar jau buvo geros. -O taip!
-Taip, tikrai geros T. -Tikrai geros.
-Gerai. -Ketvirtas skyrius.
-Išgąsdinai mane. -Kere!
Kere!
Bitse, labas.
-Eikš, sėskis. -Taip? Gerai.
Ar mano viršutinė lūpas dar raudona?
Ne, ne, ne. Nelabai.
Tu per miela.
Šimto tūkstančių vertės veido
patempimas, bet vis tiek turiu eiti už 25 dolerius nusidepiliuoti ūsų.
Akivaizdu, Dievas tikrai vyras.
Tai kur taip susiruošei? O gal trauki namo?
Nieko įdomaus, darome mano knygos garso įrašą.
Taip. Mylėta ir prarasta.
Aš ją užsisakiau iš anksto, brangute.
Taip norisi sužinoti, ką Kerė Bredšou
galvoja apie mane ir visas kitas damas,
kurios neteko savo vyrų.
Nieko daug negalvoju.
Tiesiog...
Tiesiog palūžau skaitydama ją.
Vėl sugrįžau į tą vakarą.
Buvo taip gėda.
Maniau, man puikiai sekasi. Tuos pirmus metus taip tvirtai laikiausi.
Oi, mieloji, antrieji metai sunkesni už pirmuosius.
Tai nešvari paslaptis, kurios niekas niekada tau neatskleis,
nes laikas slenka, o visko tiek daug vyksta,
kažkiek gero, blogo ar keisto, bet jis viso to nebemato,
todėl tu vis labiau tolsti nuo jo.
Tiesiog siaubinga.
Bet tu visada...
Visada atrodai tokia pakylėta.
Tokia ir esu. Kartais.
Bet kartais...
Tiesiog apsimetu, sesut.
O ką dar gali padaryti? Gailėtis savęs?
Dabar pasakysiu, ką išgirdau per kabalos pamoką.
Klausau.
Ta duobė niekada neužsipildys,
bet gyvenimas aplink ją tęsis.
Tavo užduotis - ką nors pasėti.
Man tai buvo veido patempimas.
Tau galbūt kažkas kito.
Bet visada darai viską, kad pasijustum geriau.
KERĖ BREDŠOU MYLĖTA IR PRARASTA
"Kai apkabinau jo negyvą kūną...
savo rankomis..." Ne. Tikrai ne.
GARIS ŠNEIDERIS
Sveiki, paskambinote į Gario Šneiderio mobilųjį.
Palikite žinutę.
Labas, Gari. Čia Kerė Bredšou.
Man ką tik nustatė COVID,
tad jums teks paieškoti aktorės. Labai atsiprašau.
Ačiū, viso.
Ačiū.
Atsargiai, nejudink.
Atrodo gerai.
Tiesiog jaučiu poreikį įamžinti šitą akimirką,
kad ji liktų su manimi visiems laikams.
Kad atsiminčiau, kas esu dabar, ir kad būčiau garantuota, jog niekada
netapsiu tokiu žmogumi, kuriuo nenoriu būti.
Nebebūsite ta, kuri daug metų dirbo teisininkų kontoroje
-pamiršusi savo norus ir poreikius? -Būtent.
Kaip koks robotukas, dirbantis 80 valandų per savaitę, ir dėl ko, Riki?
Turiu čia kai ką įdomaus. Turiu labai smagių robotų.
Pažiūrėkite. Džetsonų ekonomė.
O taip.
Arba šitas iš "Pasiklydę kosmose". Jis populiarus.
Bet iš tiesų jums reikia kažko,
kas lengviau padėtų rasti ryšį su savimi, Miranda.
Su jumis taip malonu kalbėtis.
Labai jums už tai ačiū.
Ei, Kalifornija.
Ačiū Dievui, kad atsiliepei.
Pasiekiau tą ribą, kai
padarysiu arba kažką kvailo, arba visiškai išlaisvinančio.
Jei tu apie scientologijos bažnyčią...
Tatuiruotę.
Tatuiruotę. Supratau. Taip ir maniau, kad to sulauksime.
Ir jau beveik pasidariau. Tikrai, nes kodėl ne?
Kas čia tokio? Tai juk tik tatuiruotė.
Juk visi šiais laikais darosi, ar ne?
Taip, o tada visi jas šalina.
Tiesa, be to, taip bijau ilgam įsipareigoti.
Nesugebu nė fono telefonui išsirinkti.
Rikis sako, kad viskas dėl to, jog bijau netekti kontrolės.
-Miranda. -Taip.
Atėjo laikas tau grįžti į Niujorką.
Ne, čia smagu.
Tai lyg išgalvotas gyvenimas, nenoriu, kad jis baigtųsi.
O kaip tu?
Šarlotė sakė, kad knygą sėkmingai įrašinėji.
Tiesą sakant, ne.
Jiems... Jiems teks susirasti aktorę.
Nesugebėjau užbaigti.
O ne, kas nutiko?
Paaiškėjo...
Kad aš... Kad man COVID.
Ko iškart nesakei? COVID. Pagaliau ir tu įkliuvai.
O tiek kartų kraują tyrė...
-Kaip jautiesi? -Jokių simptomų.
Nė nebūčiau supratusi, kad užsikrėčiau, jei ne testas.
Ne, nesijaudink dėl manęs.
Verčiau rūpinkis savo tatuiruote.
Ką manai apie robotą?
Tebūnie, tik daryk ten, kur beveik nesimatys.
O ką tu galvojai, kad darysiuosi ant kaklo?
Juk nestoju į kokią gaują.
Gerai. Viso.
-Sveiki. -Miranda man pasakė, užjaučiu.
Gal ko nors atnešti? Sriubos, vištienos?
Ruošiu Basmati ryžius. Haris tik jų ir nori nuo tada, kai paragavo.
Dieve brangus, ne, nereikia, man viskas gerai.
Esu viena tų laimingųjų, nesijaudink dėl manęs.
-Ir nieko nesiųsk man. -Per vėlu.
Jau išsiunčiau dėžutę šokoladinių saldainių.
Turėtum gauti po valandos. Nupirkau su sūria karamele, kokius mėgsti.
Viešpatie brangus.
"HERMES BIRKIN" RANKINĖ
Bjaurybė.
Jėzau Kristau!
22 doleriai už gaspačą?
Ta sriuba verta dviejų dolerių, o 22 - nebent jų kiaušai.
Tai dar vienas šito miesto apiplėšinėjimo būdas.
Žinai, kas sunkiausia?
Ta rankinė man tiek daug reiškė, o jos nebėra.
Taip, suprantu.
Kadaise vagišius man iš po nosies nudžiovė mano tėvo auksinį
banknotų spaustuką.
-Kodėl nesustabdei jo? -Buvau prirakintas prie lovos.
Parašysiu Kerei, paprastai ji tiek nevėluoja.
AČIŪ
Nagi...
A, I...
Gražu.
Laukiame restorane.
Prakeikimas, pamiršau.
Kerė neateis. Jai nustatė COVID.
Jai COVID? Į jai visai nepanašu.
Girdėjau, kad rado žmogų, kuris sudarė gražiausių mamų sąrašą.
Bet jie neatskleis, kas jis.
Baisu, bet girdėjau, kad tai Mailas.
-Pala, Mailas V.? -Ne, Mailas K.
Tas, kuri ateidavo su naktinėmis kabėmis šeštoje klasėje?
-Ir kuris švepluodavo. -Visi moksliukai - ištvirkėliai.
Atsiprašau! Nemalonu šito klausytis.
Juk kalbame apie vaiką.
Tiesa.
-Mailas K.? -Karštuolis Mailas!
Kodėl staiga pasijutau kaip Blanša Diubua?
Arboro mokykla nori paskleisti žinią,
kad čia mizoginija nebus toleruojama.
Dėl to šio mokinio byloje išliks įrašas apie mokyklos tvarkos pažeidimą,
kuris gali sutrukdyti jam įstoti į koledžą.
-Rimtai, Gregai? Liks įrašas byloje? -Taip, Šarlote.
Ar tai ne per sunki bausmė?
Vertinant vaikino amžių ir jo palyginus nekaltus ketinimus,
ar tikrai reikia tokios griežtos bausmės?
Norėčiau pritarti Šarlotei šiuo klausimu.
Ar tai nėra puiki proga mums
parodyti mūsų gebėjimą atleisti?
Kalbate taip tik todėl, kad esate antroje ir trečioje sąrašo vietose.
-Būtent. -Tikrai?
Liaukitės, juk visi matė tą sąrašą.
Gregai.
Paskirčiau jums pirmą ir antrą.
Man buvo pranešta, kad grupelė Arboro mokyklos mokinių motinų
koridoriuje kalbėjo apie vieną mokinį su seksualinėmis užuominomis.
-Tikrai? -Taip.
Sveiki atvykę į "Warner Bros." studiją.
Filmavime dalyvausiantys asmenys, stovėkite tvarkinga eile.
Breidi? Pagaliau! Alio! Tu vis dar Amsterdame?
Mama, kur tu buvai dingusi?
Skambinu be sustojimo nuo vakar, bet tu neatsiliepi.
Atleisk, tai vis naujas telefonas. Pusės skambučių neišgirstu.
Skambinau kokius 10 kartų.
Verki? Breidi, kas nutiko?
Luiza mane metė.
Kaip? Kodėl?
Nežinau! Ji išlėkė į Florenciją. Viskas baigta.
Prakeikimas!
-Kas čia buvo? -Automobilis. Gaila, kad nepartrenkė.
Būk atsargesnis!
Brangusis, mane gąsdini.
-Kalbėjaisi su tėčiu? -Taip, bet norėjau su tavimi pasikalbėti.
Mama, turiu eiti. Turiu eiti.
Ką? Ne, ne, ne. Nepadėk ragelio.
-Vis tiek verkiu, žmonės žiūri. -Lai žiūri.
Paklausyk manęs.
Noriu, kad saugiai sugrįžtum į viešbutį.
Ką ketini daryti?
-Paskambinsiu iš viešbučio. -Gerai. Būtinai paskambink.
Myliu tave.
Visi išjunkite telefonus
ir laikykite specialiuose maišeliuose, kol vyks filmavimas.
-Jokių išimčių. -Taip, ponia.
-Prašau, duokite savo telefonus. -Jokių išimčių.
Telefoną dėti į šitą maišelį.
Telefoną dėti į maišelį.
A, neturiu telefono. Pamečiau paplūdimyje.
Ir nepasinaudojote "Surask telefoną" funkcija?
Ne, nutiko, kas nutiko, dar niekada gyvenime nesijaučiau tokia laisva.
Supratau, tuomet eikite.
Ačiū. Labai džiaugiuosi.
-Labas, Amanda. -Turiu tau gerų naujienų.
-Pasamdei Džiulianą? -Kur kas geriau, gavome papildomą savaitę.
Klausau?
Taip, aš čia.
Kere, tai knygai būtinai reikia tavo balso.
Nors ir suprantu, kaip tau sunku.
Dėl COVID, norėjau pasakyti.
Gerai, pažiūrėsime, kaip kitą savaitę jausiuosi.
Ei, jokiu būdu.
Atsimeni, kaip paaiškėjo, kad tavo pusbrolis Lenis gėjus?
Tą vakar po minigolfo?
Buvau nustebęs, bet šiaip viskas buvo gerai.
Gėjui tinka minigolfas.
Tėti, nieko nesupranti.
Gal ir nesuprantu, bet opą turiu.
Eikš, prisėsk. Prisėsk, pasikalbėkime, mano mažas kanoli.
Tėveli, gal gali manęs taip nebevadinti?
Nebegaliu tavęs vadinti "mažuoju kanoliu"?
Ką šitaip įžeidžiu? Gal tešlą ar kremą?
Noriu būti atvira sau, bet bijau nuvilti tave.
Manęs nenuvilsi...
Brangute, koks man skirtumas, kaip tu save vadini?
Nori būti nedvinarė, būk.
Nori berniukiškos šukuosenos,
gerai, tai juk tavo plaukai, ne mano.
Tik nenoriu netekti savo mergytės.
Neprarasi manęs. Liksiu tokia pati.
Ir mylėsiu tave tokią, kokia būsi.
-Kas čia dabar? -Kas čia vyksta?
-Kažkieno telefonas? -O Viešpatie!
-O Dieve. Viešpatie. -Velniai griebtų! Turbūt juokauji?
-Labai atsiprašau. Neturiu... -Mama, ką čia dabar darai?
-Tau puikiai sekasi. -Jokių telefonų!
-Košmaras. -Negalima turėti įjungtų telefonų!
Tuoj perskambinsiu. Atsiprašau, atleiskite.
Aš labai atsiprašau.
Mano... Atsiprašau, bet mano sūnui krizė.
-Man krizė. -Labai atsiprašau.
Visi atsipalaiduokite. Ramiai. Visko nutinka.
Galėsim pakartoti, taip?
Ponia su telefonu, noriu pasakyti jums, kada ką tik sugadinote svarbią akimirką,
jos pakartoti nebepavyks,
nes Čė nėra aktorė, ji komikė.
Pala, pala...
Manau, jai sekasi puikiai. Ką jūs visi manote?
-Palaikysite Čė? Juk mylite ją. -O ne, Toni, nereikia.
-Ei, čia Tonis Danza. -Pakartokime.
Viskas gerai? Ei, mano padažas tuoj sudegs.
Tikras žmogus, tikra legenda, tikra lazanija!
Grįžkime ten, kur baigėme.
O aš patikėjau tavimi.
...kol tos moters kelnės nesuskambo.
Prisimenate, Čė buvo prie stalo
ir prašė tėčio priimti ją tokią, kokia ji yra.
Kad ji iš tiesų yra nedvinarė! Nedvinarė!
Ne, jis nesakė, kad nusižudys,
jis sakė, kad jam gaila, jog automobilis jo nepartrenkė, man dabar baisu.
Pirmiausia giliai įkvėpk, viskas bus gerai.
Sakei, kad vėlai vakare Breidis išskrenda namo?
Taip. Niujorko laiku bus rytoj anksti ryte,
o aš šįvakar 20 val. išskrendu iš Los Andželo.
Manai per daug dramatizuoju?
Ne, ne, manau, kad elgiesi protingai.
Bet gal jam taip blogai buvo tik tą akimirką.
Tiesiog visai nepanašu į jį.
Čė dabar toliau filmuoja savo laidą ir tikriausiai nekenčia manęs.
Viešpatie, tokia painiava.
Nesuk galvos dėl Čė dabar.
Teisingai elgiesi. O tai yra svarbiausia.
-Ačiū, kad taip pasakei. -Breidžiui viskas bus gerai.
-Myliu tave. -Taip pat tave myliu. Viso.
Vienas mažai žinomas faktas apie "Warner Bros." studiją yra tas...
Kas... Kas ten?
Sema atnešė tau pietus. Įsmukau su UPS kurjeriu.
O varge.
-Ei. -Oy vey?
Aš...
-Nesergu COVID, tik apsimečiau. -Tai gerai,
nes ta kaukė prašmatni, bet man vis tiek netinka.
Dabar jaučiuosi blogai dėl to, kad melavau savo leidėjai.
Dar blogiau tai,
kad melavau savo geriausioms draugėms.
Žinai ką? Bet jos visos mane taip palaikė.
Daugiau nebenoriu, kad joms tai tektų patirti.
Juk turi būti kažkoks terminas,
kiek draugai tave turi remti, kai tu sielvartauji.
Nėra jokio termino, jei jie tikri draugai.
Manęs nebuvo per pirmą raundą, bet užtat dabar aš čia.
Įdėmiai klausausi.
Man nepatinka savęs gailėti.
Kere, tau nutiko kai kas siaubingo.
Turi pilną teisę savęs gailėti.
Ir jei tau nesinori niekur eiti iš namų, neik.
Tiesiog šliaužk į lovą, atsigulk, užsitrauk antklodę ant galvos,
ir jausk tai, ką tau reikia jausti.
Ne, verčiau nereikia.
Ne, nemėgstu gulėti lovoje.
Žinau, mergyt. Tu stipri.
Aš ir siaubingai jaučiausi dėl rankinės.
Ne, ne, ne, ne šiaip rankinės, "Birkin".
Tai buvo tavo "Birkin", ji tau buvo svarbi.
Žinoma, nelyginu šitų dviejų netekčių, bet...
-Lygini. -Tikrai.
Siaubas, čia Lizetė.
Pažadėjau, kad ateisiu į jos "Bulgari" pristatymą šį vakarą.
-Niekur tu neisi. -Ne.
Privalau. Ji juk, žinai, mano draugė.
Ji nežino, kad sergu netikru COVID.
Gerai, Čė.
Palauk savo kabinoje, ateisiu pakviesti,
kai tavęs vėl reikės.
-Gerai. -Ei.
Bandžiau sugrįžti, bet manęs neįleido.
Sunku patikėti.
Gal galėtume?..
Taip. Bete, gal duotum mums sekundėlę?
Žinoma. Gal palikti? Juk taip saulėta...
-Ne, ačiū. -Supratau.
Klausyk, atsiprašau. Neturėjo taip įvykti.
Bet įvyko.
Breidis paskambino. Atrodė, kad nori nusižudyti.
Jis seniai su manimi bandė susisiekti. Luiza jį metė Amsterdame.
Dar negirdėjau jo taip verkiant.
Išsigandau, labai nenorėjau praleisti dar vieno skambučio.
Sugadinai šeimos sceną!
Aš tuo metu vaidinau savo šeimos dramoje, kuri buvo tikra!
Daugiau nebegalėsiu stebėti tavo laidų įrašymo.
Vakare aštuntą išskrendu. Tikiuosi, rytoj susitiksiu su Breidžiu namie.
Palauk, tu išskrendi iš Los Andželo?
-Taip. -Miranda, gal tiesiog...
Gal tiesiog nurimkime, gerai?
Tai juk tik vaikas ir išsikyrimas, toks tas gyvenimas.
Taip, bet tas vaikas mano.
Ir jis man svarbiausias.
Neįsivaizduoji, ką man tai reiškia.
Vadinasi, lygiosios.
Atsiprašau.
Jus kviečia susitvarkyti plaukus ir makiažą.
Taip, žinoma, tuoj būsiu.
Daryk, ką turi daryti.
Čė!
Tikrai labai atsiprašau.
Gal bent jau galime atsisveikinti be pykčių?
Taip, žinoma.
Tikiuosi, kad Breidžiui bus viskas gerai. Nuoširdžiai to noriu.
-Paruoškite telefonus fotografuoti. -Ačiū, aš ir.
-Eik, pasikalbėsime vėliau. -Gerai.
Supratau.
Šis šou bus grandiozinis!
Man įdomu, ką ji visą tą laiką veikė apačioje?
Pažvelk, tai plaukų segtukas!
Gali patikėti?
Koks gražus.
-Spėju, kad jis iš "Neiman". -Ei!
Užuodžiu sėkmę.
Labai malonu pasimatyti.
Taip džiaugiuosi dėl Lizetės.
Šitie kūriniai nuostabūs, o tai blogiausias įmanomas belinis.
Atsiprašau.
Kodėl tas vyrukas ar padavėjas susirenka papuošalus?
Nežinau, gal perneša kitur.
Į savo kišenę?
Atiduok pakabuką. O tu žiedą.
-Rimtai? Tai tikra? -Taip, tikra.
Ką jis daro?
Ką, po perkūnais, jis daro? Šitas padavėjas vagia mano papuošalus!
Apsauga! Pagalbos! Kas nors ką nors darykite!
Aš sergu COVID.
Apsauga! Kas nors!
Šitas vyras vagia mano papuošalus! Kas nors padėkite!
Padėkite! Kas nors padėkite.
Pakaks. Pakabuką. Tučtuojau.
Ne, prašau. Labai prašau. Tai juk pakabukas su mano vardu.
Jis man be galo svarbus.
Nemanau taip, bjaurybe.
-Eina šikt! -Vagis!
-Padėkite! -Turi ginklą?
Padėkite kas nors!
Kur jūs, klounai, buvote? Jie pavogė...
Nieko neliko!
Kur jūs buvot?
Dieve.
Jie pavogė beveik viską.
Panele, negalima čia rūkyti.
Ar tikrai? Aš čia didžiausia problema?
-Branguti? -Mama...
O, mielasis.
Brangusis mano.
Viskas byra.
Mes ir vėl kartu.
Viskas gerai.
Niekur daugiau nevažiuosiu.
Viskas gerai, dabar tu namuose.
Ir tu namuose.
Palauk.
Nešu.
Kiek dar reikės laukti?
Ar mes apskritai judame?
Šiukšliavežė. Šiandien jau trečia.
Gal verčiau grįšiu pėsčiomis. Juk netoli, už kampo.
Šitas miestas...
Koks meilutis! Galiu paglostyti?
Ei, koks tu gražuolis.
-Taip, tikras gražuolis. -Eime, salduk.
Taip, tikrai.
Viešpatie!
Ne!
Lizete, čia Kerė.
Lizete?
Žinau, kad raktas buvo skirtas tik ypatingiems atvejams,
bet dabar, regis, toks ir yra.
Atnešiau saldainių, kuriuos man draugės atsiuntė.
Visos dėžės viena vis tiek nesuvalgysiu. Na, gal ir galėčiau, bet...
Skanu.
Kaip tu?
Nieko neliko.
O aš taip sunkiai dirbau.
Jie buvo tobuli.
Turėsiu viską pradėti nuo pradžių.
Suprantu, kaip jautiesi.
Gali prisėsti?
Kažkuriuo metu turėsime pakilti,
bet ne dabar.
"Ir kai aš paliečiau Džoną paskutinį kartą,
tas ant dušo grindų kylantis vanduo
nudažė mano mėlynus vestuvinius batelius juodai."
Gerai, baigėme trečią skyrių.
-Viskas įsirašė gerai? -Taip, viskas gerai.
Baigėme.
Ji parašė tik tiek.
Tau pavyko, Kere.
Taip.
Man pavyko.
Keliu tostą už senamadišką vagį, kuris pasiėmė mano
piniginę, bet išmetė rankinę.
Puikumėlis.
Už Niujorką, ir gerą, ir blogą.
Blogas, nes sėdim prie šito bendro stalo?
Ei, damos. Į sveikatą.
Žinoma, į sveikatą!
Iš kur jūs?
Aš grynaveislė niujorkietė.
-O tu iš kur, bičiuli? -Kaip gerai.
Mes iš Sidnėjaus, mes regbio žaidėjai.
Niujorke šauniai leidžiame laiką, ar ne?
-Tikrai. -Ei tu, grynaveisle,
mums liko čia tik dvi dienos,
tai gal leisite jus pavaišinti, o tada,
pasakysite, ką dar mums aplankyti šitame mieste?
Gerai jau, aš ir vėl myliu Niujorką.
-Sveikos. -Metas pradėti vakarėlį.
Tai jau taip, drauguži.
Ir tada...
aš rimtai susirgau COVID.