-Nuo vidurnakčio iki šeštos ryto. -Aš tiesiog šokiruota.
-Šokiruota, kad sutikai papusryčiauti. -Taip, aš kaip supermodelis.
Už mažiau nei 10 000 dolerių iš lovos nelipu.
Arba kviečia Kerė Bredšou.
Vieno arba kito.
Tai va, norėjau ištesėti tau duotą pažadą,
kurio tu tikriausiai net nepameni.
-Mergužėle, gal dedikavai man knygą? -Ne, Džeki, ne.
Bet sakei, kad norėtum mano pasirašytos knygos.
-Štai ji. -O, ačiū.
Metro su ja atrodysiu tikrai gerai.
Na, nežinau.
O ne.
Ką tik sulaužiau taisyklę - jokio olandiško padažo iki pietų.
Prakeikimas! Atleisk.
Sėkmės.
Inid, labas.
-Kere. -Taip.
Sveika.
Atpažinau tave iš plaukų spalvos.
Beveik neabejojau, kad tai tavo plaukai, bet vis neprisiverčiau pasisveikinti.
-Kodėl? -Siaubingai jaučiuosi dėl to,
kas nutiko tavo vyrui,
ir dar mane apėmė siaubas suvokus, kad neparašiau tau užuojautos atviruko.
-Nieko tokio, viskas gerai. -Tiesa ta, kad ir mane aplankė mirtis.
Esu tikra, girdėjai.
Viešpatie, ne.
-Ko netekai? -Savęs.
Po 34 metų "Vogue",
o prieš tai dar 6 m. "Mademoiselle", lai ji ilsisi ramybėje.
Sunku patikėti, bet Condė Nast mane atleido. Mane.
Tikrai sunku.
Bet gal tau palengvėtų,
jei pasakyčiau, kad man labai patinka "Klauskite Inid" naujienlaiškis.
Juk žinai, jis beprotiškai populiarus.
Konkuruoja su "Goop".
Ką skaitai? Ką nors gero?
Tikiuosi. Tai mano nauja knyga.
Tiesą sakant, rašiau tau elektroniniu laišku.
Ir tai buvo... senokai. Net nežinau, ar jį gavai.
Ne.
Taip.
Norėjai, kad pareklamuočiau knygą.
Sveikinu, beje.
Na, žinoma, reklamuoti kaip ir nebėra kur, bet...
Gal kada galėtum užsiminti apie ją savo naujienlaiškyje?
Manau, net nereikia tau aiškinti, kaip su leidyba sunku šiais laikais.
Žinai, Kere, jei naujienlaiškyje užsiminsiu apie tavo knygą,
tuomet teks rašyti apie visų knygas, o tada...
Bet ar visi rašo knygas?
Na, aš nerašau.
Pirmiausia dėl to, kad išvengčiau tokių gėdingų situacijų kaip ši.
Bet, klausyk, man kilo mintis.
Man jau patinka.
Ketinu kurti interneto žurnalą "Vivante".
Prancūziškai tai reiškia "gyvas".
-Taip, žinoma. Suprantu. -Jis bus skirtas mūsų amžiaus moterims.
Apie mūsų amžiaus moteris žiniasklaidoje mažai rašoma,
tad galbūt norėtum prisidėti.
Tobulai tau tiktų.
O varge. Na...
Ačiū.
Atsiprašau. Mano naujas gerbėjas.
Jis tikrai šaunus.
-Persiųsiu tau informaciją apie "Vivante". -Lauksiu.
Labas, gražuoli.
Templtono ežero stovyklavietė.
Paskutinis kvietimas.
Štai ir viskas.
-Brangute, pasiilgsiu tavęs. -Juk tik keturios savaitės, mama.
Atvažiuosiu aplankyti.
Leila! Myliu jus.
Mieloji. Myliu tave.
-Durys į vasaros linksmybes užsidaro. -Myliu tave, mano mažute.
-Viso. -Nepamiršai įdėti kapų?
Esu tikra 95 proc.
Lieka 5 proc. tikimybė, kad suklydai. Sakyčiau, didoka.
-Viso. -Sudie, mažute.
-Dezodorantą įsidėjai? -Taip, 95 proc. tikras.
Ką veiksite likę be vaikų?
Dirbsime.
Smagumėlis.
Vaikų nėra, niekas netrukdys, be to, mano filmą įtraukė
į Tribekos festivalio programą, tad turiu dar jį patobulinti.
Aš taip pat turiu begalę neatlygintinų darbų, kuriais noriu užsiimti. O judu?
Mes taip pat labai užsiėmę.
-Viso, mamyte. -Iki.
-Viso. -Ate.
-Viso.
-Sėkmės, pasimatysime. -Viso.
-Eime, greičiau. -Gerai jau, gerai.
Tikriausiai rimtai reikalai spaudžia. Dar nesu matęs Hario bėgančio.
-Nepamirškit mūsų 20-ų metinių šventės. -Nepamiršim!
Gerai jau, gerai. Lekiam.
Pakviečiau į šventę savo tėtį.
Tavo tėvas ir mano motina tame pačiame kambaryje?
Tau Gabės krikštynų buvo maža?
Liaukis.
Juk vaikai išvažiavo.
-Labas rytas. -Rytas labas.
Labas rytas, branguti. Turim būti ten 13:00.
Tos ausinės įjungtos?
Akivaizdu, kad ne, jei tave girdžiu.
Žinoma.
Gerai.
Turime būti pas psichologą pirmą valandą.
Prakeikimas.
ČĖ - LABAS RYTAS IŠ HJUSTONO! IKI PENKTADIENIO.
LAUKIU NESULAUKIU
Ar aš tau panaši
-į 75 metų pensininkę? Tik atvirai. -Prašom.
Kokio velnio apskritai to klausi?
Mano buvusi viršininkė, iš kurios daug išmokau ir kuriai virš 70 m.,
davė užuominą, kad mes panašaus amžiaus.
Ir net ne kartą ar du, o triskart, kai anądien ją netyčia sutikau.
Skaičiavau.
Ji norėtų, kad priklausytum jos amžiaus grupei,
bet priklausai manajai. Tikrai dar nesame senjorės.
Žinai, ta moteris nuostabi, bet ji nori, kad rašyčiau
jos interneto žurnalui "Vivante".
Jei tau reikia žurnalo, kuris primintų, jog dar esi gyva,
turi rimtų problemų.
Turiu dar rimtesnę problemą,
nes ji pakvietė mane sudalyvauti jos naujo žurnalo pristatyme.
Dieve brangus, tai juk pensininkėms skirtas žurnalas.
Man iki to dar toli.
Aš niekada ten nepateksiu. Patikėk, pardavinėsiu brangius butus iš kapo.
Pradėjau rašyti antrą knygą iš trijų sutartų.
-Draugai mane tevadina "mergužėle". -Puiku, nekreipk į ją dėmesio, mergužėle.
Gal išduosi, kas gi ta liūdna, nevilties apimta moteris?
Ji buvo mano redaktorė "Vogue". Inid Frik.
Dabar jau teks pokalbį pradėti iš naujo.
Šita moteris - legenda. Prenumeruoji "Klauskite Inid" naujienlaiškį?
Norisi pirkti viską, ką ji rekomenduoja.
Taip, dėl to aš gėdingai paprašiau jos pareklamuoti mano knygą.
Puiki mintis, tavo knygas išgraibstys.
Ne, nieko nebus, ji atsisakė.
Neva, jei rekomenduos mano, turės rekomenduoti visų.
Bet koks "Ne" - atviras kvietimas derėtis.
Mano versle tai reiškia "Pastatyk gražią sofutę ir aš pirksiu butą",
tavajame - "Ateisiu į pensininkių tinklalapio pristatymą,
jei pareklamuosi mano knygą savo naujienlaiškyje."
Rimtai, taip galima?
Drožk pas tą seną ponią ir daryk, kas priklauso.
Dar viena žinutė nuo to vyruko?
Koks grožis. Automobilis, ne vyras.
Supainiojote numerius.
Kas vyksta? Pensininkų asociacija įsilaužė į mano gyvenimą?
Ne, numerių nesupainiojo.
"Kere Bredšou, čia Marlonas Šaferis.
Vienas paukštelis pačiulbėjo jūsų numerį."
-Kas tas paukštelis? -Kas tas Marlonas Šaferis?
Ir kur jis perka tokius geltonus megztinius?
-Taip, labai gerai, štai taip. -O taip.
-Labai gerai. -Tu karšta moteris.
-Tai tu karštas eržilas. -Aš jau tuoj, mažute.
-Hari, gali nori baigti ant papų? -Juk dar ne mano gimtadienis.
-Taip darome tik per gimtadienius. -Šiandien kaip gimtadienis,
Chanuka ir Kalėdos viename. Padarykime tai?
Taip.
Mums vis dar sekasi.
Tikrai?
Hari.
Tu ką tik suvaidinai orgazmą?
Ką? Ne.
Kodėl tu manai?
Kur viskas?
Nieko nebuvo.
Nors Haris tvirtina, kad orgazmas buvo labai tikras ir galingas.
-Tiesiog nematomas. -Kaip koks draugiškas vaiduoklis Kasparas.
-Dievulėliau. -Nedrįsk jo taip vadinti.
Ko į mane spoksai? Tai ji nepadoriai kalba.
Atsiprašau, bet kaip tau pavyko šis atradimas?
Paprastai jis baigia manyje.
Šitaip linksminamės, tik kol nėra vaikų.
Todėl nežinia, kiek ilgai tai tęsiasi.
Ir tau tai bėda?
Nesimylėjau su vyru seniai,
bet besėklis orgazmas man patinka.
Iškart dėl to tampi įtartina.
O ką? Tau patinka?
Kažkaip niekada nesusimąsčiau.
Bent iki šios akimirkos.
Bet man asmeniškai sėkla...
Sėkla...
Vyriška sėkla - kaip sena draugė, kuri tave nuolat erzina, bet žinote ką?
-Manau, pasiilgčiau, jei jos neliktų. -Kaip miela.
Entoni, esi vienintelis sėklos gamintojas tarp mūsų,
gal gali mums paaiškinti šį neįtikėtiną fenomeną?
Ačiū, Reičele Medau.
Manau, tai reiškia, kad kiaušai aptingo.
Asmeniškai su tokiu reiškiniu nesu susidūręs.
Aš kaip melžiama karvė, jei kam įdomu. Atsiprašau.
-Taip, pone? -Gal galima majonezo?
-Tučtuojau. -Man niekad nepatiko majonezas.
-Dar viena užuomina. -Man labai patinka majonezas.
Tai tarsi konfeti per paradą.
Tai lyg fejerverkų finalas per Nepriklausomybės dieną.
-Aš taip tave dabar myliu. -Aš taip pat.
-Tu tikra sėklos ištroškusi kekšė. -Ei, nevadink jos taip.
Bet aš telefone pasikeisiu tavo vardą.
-Gerai jau. -Vaikučiai, pačiu laiku.
-22 val. -Tikrai taip.
Nereikia maldauti vaikų eiti miegoti.
Mes bare.
Vakarojam ramiai po sunkios darbo dienos.
Įsivaizduoji, galime kalbėtis
ir mūsų niekas nepertraukinėja?
Galim girdėti vienas kitą ir užbaigti pradėtus darbus.
-Ar yra, kas neįmanoma, kai vaikų nėra? -Vaikų nėra.
Kai išsiuntusi Gabės kapas ėjau pro Marko Keisebjeno galeriją, supratau,
kad noriu ir jį pakviesti į šventę,
taip ir padariau, tu nieko prieš?
Juk žinai, kad ne. Ir žinai kodėl?
Nes vaikai išvažiavo.
Ačiū, kad pasirūpinai kvietimais.
Džiaugiuosi, kad galiu tau padėti, juk tu dabar tokia užsiėmusi.
Tiesą sakant...
Atsimeni, kaip kalbėjau apie tas miesto kontrolieriaus pareigas?
Tiksliau sakant, grasinai?
Šįryt sportuodamas...
geriau pagalvojęs nusprendžiau,
kad to būtų dabar gal kiek per daug.
-Ypač dabar. -Tu tuo tikras?
Žinau, kaip nori dirbti miesto labui.
Taip, noriu,
bet tam dar bus laiko, kai vaikai paaugs, dabar mums tikrai to nereikia.
Be to, žinai, prasidėjus kampanijai tau vienai tektų rūpintis vaikais,
manau, tai būtų neteisinga.
Kaip smagu, kai galim pabūti be vaikų.
Gal užsakyti dar du espreso martinius, kad žvalūs pareitume namo
-o tada... -Dar padirbėtume?
-O taip. -Žinoma.
Nėra dėl ko nerimauti.
Kaip gerai. Puiku.
Atsiprašau dėl baltymų batonėlio.
Tokia užimta diena, cukraus trūksta.
Jums sausas orgazmas arba retrogradinė ejakuliacija.
Jūsų sėkla nuteka ne į penį, bet į šlapimo pūslę.
Kodėl?
Dr. Čengai, kad jau taip nutiko, gal yra koks būdas?..
Pakreipti eigą kita linkme?
-Taip. -Žinoma.
Jūsų raumenys
nepakankamai prilaiko dubens dugną.
Dar ir tokį turiu?
Žinoma.
Girdėjote apie Kėgelį?
Taip, toks patiekalas iš bulvių.
Ne, brangusis, ne kugelis, Kėgelis.
Tai tokie pratimai, kurie stiprina raumenis ten apačioje.
Aš tikra jų ekspertė.
Galėsiu pamokyti. Bus smagu.
Bet kugelį valgyti turbūt smagiau.
Dabar pakelk ir suspausk sfinkterį.
Tik prisimink, kad tai nėra tik šiknaskylė ir tu nebandai sulaikyti bezdalų.
-Nes tiek tai jau moku. -Žinoma, bet nepamiršk, ką sakiau.
Įsivaizduok, kad tavo penis tarsi dramblio straublys,
kuris traukia vandenį iš upės.
Gerai.
-O dabar trauk vandenį. -O, mažute.
Pirmyn, trauk.
Taip, ponia. Traukiu.
-Traukiu. -Ir taip tu čia trauki?
-Duok ranką, pajausk, kaip reikia. -Panele, mes neseniai susipažinome.
Hari, surimtėk. Nenori, kad sėkla vėl pradėtų tekėti?
Noriu. Trokštu tave aplaistyti sėkla.
Gerai, tuomet to imkimės rimtai.
Tu turbūt juokauji? Ten lyg kokie plieno spąstai.
Dėkoti nereikia.
Kartoju po tris užėjimus tris kartus per dieną.
Todėl ir tu privalai siurbti.
Gerai, pirmyn, du, trys, keturi,
siurbk tą sėklą nuo dubens dugno.
-Gražiai pasakyta. -Puiku. Ir toliau taip.
-Kas norėtų?.. -Aš pradėsiu.
Puiku. Breidi.
Praėjo trys savaitės.
Beveik nebekalbu apie išsiskyrimą. Pamiršau ir nusiraminau.
Visiškai pritariu. Žinai, tu tikras čempionas.
Galime dar ką nors čia nuveikti?
-Ar ką aptarti? -Taip, jūsų išsiskyrimą.
Luizos nebėra. Buvo, pražuvo. O ką judu?
O ką mes?
Mama, liaukis. Gal idiotu mane laikai?
Niekas taip nesakė.
Mes su mama tiesiog daiktus laikome atskirai, ir tiek.
Miegamajame pasikabinai kriaušę,
o mama pradėjo miegoti ant sofos apsimetusi, kad tai normalu.
Man visai patogu. Bent jau kol kas.
Kur jau ne.
Man taip nepatinka. Jūs skiriatės ar kas čia vyksta?
Mes su tavo mama norėtume asmeniškai tai išspręsti.
-Nenorime tavęs įtraukti... -Aš ir taip tų įvykių centre.
Duodiesi savo kambaryje kaip įsiutęs bulius, negaliu miegoti.
-O aš juk prigirdytas vaistų. -Nesi tu prigirdytas vaistų.
Tai gal daugiau prigirdykite.
Gerai.
Kaip supratau, namuose tvyro daug įtampos.
Dabar puikus metas apžvelgti jūsų šeimos santykių dinamiką.
Ką aš galiu pasakyti?
Yra, kaip yra.
Tyliu. Mama?
Mama.
-Žinokite, paprastai ji tikrai ne tokia. -Miranda?
Abu norime būti kartu dėl Breidžio.
Na, man tai nepadeda.
Manau, visiems būtų geriau,
jei rastume tinkamesnį sprendimą.
Svarbu nuoseklumas.
Supratau.
Tai turbūt reiškia, kad tikriausiai turėčiau išsikraustyti.
Ne, geriau jau aš susirasiu kokią vietelę netoli "Scout".
-Tai... mano baras. -Na...
Ačiū.
Na, Breidi, ar dar kas nors tave kankina?
Gal tai ir ne į temą, bet rudenį į koledžą nestosiu.
Viskas gerai, sūnau.
Daryk, kaip tau patinka.
Mama, akivaizdu, kad tavo galva tuoj sprogs,
-tad gal klok viską atvirai? -Ne.
Neturiu ką pasakyti.
Turiu tiek daug pasakyti, kad net nežinau, nuo ko pradėti.
Juk čia Breidis. Jis ne iš tų, kurie persistengia.
O Stivas sėdi visiškai abejingas,
nors mūsų sūnus nusprendė nelankyti koledžo.
Kodėl nieko nepasakei?
Nes aš ir taip sugrioviau mūsų šeimą, visi tai suprantame.
Tai toks mūsų su Stivu tylus susitarimas.
Jam draudžiame trenkti man per veidą,
o man tame bute yra skirta tik ta sofa.
-Visiškai normalu, sakyčiau. -Kur jau ne.
Sveika sugrįžusi.
O, labas. Lailai.
Nežinojau, kad tu dar čia. Malonu ir vėl pasimatyti.
-Taip, man taip pat. Užeikite. -Puiku. Ačiū.
Labas.
Sveikos atvykusios į "Ikea" katalogo 42 puslapį.
Kaip gražu, bet kur švediški kukuliai?
-Dieve brangus. -Eikš čia.
Turiu pripažinti, kad Čė, kuri turi liftą, dar seksualesnė nei ta,
pas kurią tenka laiptais lipti į penktą aukštą.
Na, jei mano televizijos laida išpopuliarės...
-Kai tavo laida išpopuliarės. -Ačiū tau.
...filmuojantis Los Andžele
tikrai nebus sunku jį išnuomoti brangiau nei moku.
Vienintelė bėda - aš pati.
Labas, aš Kerė.
Vis laukiu, kada mus supažindins.
-Tą patį galvoju. -Prakeikimas.
Lailai, čia Kerė. Kere, čia Lailas.
-Labas. -Malonu susipažinti.
-Man taip pat. -Paimsiu.
-Aš čia rūpinuosi baru. -Ačiū.
Lailas - miksologas Malibu "Soho House" bare.
Teisingai, bet nieko daug nesitikėk.
Čė neturi prašmatnių taurių ar apskritai taurių.
Ei, aprodyk savo miegamąjį.
-Gerai. -Bet tik parodyk.
Po vieno gėrimo dingstu.
Supratau.
Kere, gal papasakok apie save.
Bandysiu.
Ir ką gi čia pasakoti?
Kaip minėjau, man pakaks vieno gėrimo,
be to, daug mieliau paklausyčiau tavo istorijos, džentelmene
su žiedais ant kiekvieno piršto.
Tai kokia ta tavo istorija?
Dvejus metus buvau vedęs Čė. Tokia ta trumpa istorija.
O tie žiedai likę dar nuo tada, kai Beverli Hilse dirbau kirpėju.
Kirpėjas iš Beverli Hilso.
Tuomet galbūt išgersiu ir daugiau gėrimų.
Aš tik...
Tiesiog nesitikėjau čia dar rasti Lailą.
Negi manei, kad sukoręs tokį kelią iš Los Andželo
ir suvežęs visą mano naują mantą iš "Ikea"
jis apsisuks ir važiuos 5000 km atgal?
-Oi, gal kiek per garsiai. -Gerai jau.
Kad jau taip sakai.
Tiesiog... Taip pasiilgau tavęs.
Aš taip pat.
Aš ir.
Jis nakvos ant sofos.
-Gerai. -Šaunu.
Kameron Diaz, Eva Longoria, Čė Diaz prieš tai, kai dar tapo Čė.
-Rimtai? -O taip.
Tai įvyko dar 2010 m.
Čė Los Andžele filmavosi "Smagiosios lotynų amerikietės",
o agentas liepė nusikirpti plaukus.
O Dieve.
Čė atėjo, papuošiau seksualia šukuosena,
o tada mes dulkinomės.
Labai gražu iš tavo pusės.
Puikus komplimentas.
Tada Čė atleido. Jie nusprendė, kad dėl to kalta nauja šukuosena.
-Bandydamas paguosti vedžiau. -Nieko sau.
Prakeikimas.
Sulaužėme sofą.
Juk tai tu susukai tą pusę.
Gerų įkurtuvių.
-O, pagaliau. -Su metinėmis, mano meile.
Su metinėmis, mažute.
-Atsiprašau, kad vėluojame. -Mes sportavome.
-Ar dabar tai šitaip vadinama? -Tik jau nereikia.
Niekur jūs nevėluojate. Tiesą sakant, pirmi pasirodėte.
O aš nesiskaitau?
Oi, atsiprašau, ponia Veksli.
Taip, jūs labai punktuali.
Kaip visad.
Hari, jie čia turi puikaus viskio, tau jis patiks.
Šaunumėlis.
Čia taip gražu.
-Išsinuomojai visą restoraną? -Taip.
-Ten Markas Keseibjanas? -Labas.
Pažįsti jį?
Taip. Jis pardavė man Eimės Šerald ir dar kelis kitus paveikslus.
Labas, su metinėmis. Atsiprašau, kad vėluoju.
Džimio Stalo instaliacijai prireikė kiek daugiau nei planuota rūpesčio ir meilės.
Sveiki. Markas Keisebjanas.
Malonu, aš Šarlotė Jork-Goldenblat.
Daugybę kartų lankiausi jūsų galerijoje.
Malonu susipažinti.
Jūs tikrai nevėluojate, Markai. Kaip tik laiku.
O kvietėte ne 19:30?
Taip, visi tikriausiai įstrigo kamščiuose.
Aš čia nuo 19:15, bet net užkandžių negavau.
Tuomet gal visi eikime prie stalo?
Ir kaip tuos 20 metų ištvėriau?
O, tėveli, kaip gerai, kad atėjai.
Brangute, ši vieta atrodo tiesiog magiškai.
Tu priėjai prie manęs su tais pačiais užkandžiais
antrą kartą.
Per anksti apsidžiaugiau.
Hari, manau, kad esame kur kas daugiau nei tik du pažįstami tėčiai.
Labai miela, nes jaučiuosi taip pat. Jaučiu, kad esame tikri draugai.
Puiku, nes būtent dėl to pasodinau tave prie savo motinos.
Jūs man atrodote kažkur matyta.
Dirbau Vikhamo galerijoje,
kai ji dar priklausė Benksui Turlou.
Pala, jūs gal ta mergina, kuri atrado Sonją Sklarof
iškart po mokslų?
Taip, tai aš. Bent jau buvau aš.
Negaliu patikėti, kad tai prisimenate.
Įsimenu tuos, kuriuos verta prisiminti.
-Laimingų metinių. -Ačiū.
Hari, čia Lizos tėtis, ponas Lorencas Todas.
Jis garsus dramaturgas ir poetas, Niuarko teatro įkūrėjas.
Gal juokauji? Tiesiog įspūdinga.
O tu tikriausiai toks kaip mano svainis, brangiai apmokamas
Volstrito dievo tarnas?
Ne visai. Paprastai pats perskirstau turtą.
Aš skyrybų advokatas.
Regis, šįvakar čia susirinko teisininkai ir bankininkai.
To labiausiai bijojau.
Brangusis, ką tik žinute paklausiau Zuzanos, kada jie bus, o ji atrašė:
"Apie ką tu? Mes Kapryje."
Patikrinai, ar žmonės priėmė kvietimus?
-Paperlesspost.com. -Manau, taip.
KVIETIMAS Į METINES
-Regis, supratau bėdą. -Ir?
Nepaspaudžiau "Siųsti".
Kaip tai? Kokio "Siųsti" tu nepaspaudei? Kvietimų neišsiuntei?
Herbertai!
Taigi, sveiki.
Norėtume su jumis pasidalinti tik ką mums patiems paaiškėjusia situacija.
-Brangusis, gal galėtum... -Herbertas pamiršo
išsiųsti kvietimus.
Esate čia, nes buvote pakviesti senamadišku žodiniu būdu.
Visi kiti svečiai dabar Europoje arba Hamptonso paplūdimyje.
Viliuosi, kad gerokai praalkote,
nes mūsų laukia 31 asmeniui skirta trijų patiekalų vakarienė.
-Dievulėliau. -Be to...
Austrės greitai genda.
Turiu prisipažinti,
kad planavau tik trumpam užsukti, išgerti taurę ir lėkti,
bet dabar būtų keista išeiti.
Ne, dar neišeikite.
Patikėkit, mūsų vestuvės buvo labai rimtos.
Susituokėme Vegase,
mus sutuokė Elviu apsirengęs žmogus, abu buvome apsirengę kaip Elviai.
Džanė buvo apsirengusi Priscila. Atsimeni Džanę?
Kas ta Džanė?
Džanė kelis mėnesius buvo mūsų mergina.
Tuo metu patiko poligaminiai santykiai.
Kai štai aš tuo metu pjausčiau morkų lazdeles į Breidžio pietų dėžutę.
-Kere? Žinau, ką galvoji. -Tikrai? Nes aš pati nenumanau.
Tai nebuvo kokia eilinio vyruko iškrypėliška mintis.
Iš tiesų man iš pradžių ta mintis nė nepatiko,
bet jauniesiems Čė labai norėjosi laužyti nusistovėjusias normas.
Ei, ne tik man.
Būtent tau.
Tu sakei... Sakei, kaip svarbu mums
praplėsti mūsų santykių ribas. Argi ne?
Be to... Jei nenorėsiu leistis į nuotykius, vadinasi, aš tau netinku.
Taigi, pamaniau, laiminga žmona - laiminga šeima.
Visos santuokos reikalauja aukų.
Kalbant apie aukas...
Džanė mane paėmė prisisegusi penį.
Ką gi, pats laikas.
Pirmai pažinčiai tokie dalykai netinka.
Pirmas kartas su prisegamu peniu netinka?
Pati dar nesuprantu, kaip jaučiausi pirmą kartą prisisegusi penį.
Ir kodėl aš vis dar čia?
Gerai jau, gerai, palydėsim.
-Omaro, pone. -Gal dar omaro?
Dar omaro.
Ragaukite, nesikuklinkite, bus dar.
Mamyte, gal persėstum prie mūsų?
Vienintelė vieta, kur oro kondicionierius nepučia.
-Brangusis, grįžk, palaikyk jai draugiją. -Sakyčiau, pareigą atlikau.
Gal dar omaro, pone?
Ačiū.
Žinutės prie stalo. Atsiprašau.
Jei nebūtumėte toks malonus, jau būtumėte namuose,
taigi neprieštarausiu.
Mano dešimtmetė dukra sugebėjo nusivežti mobilųjį į stovyklą,
todėl dabar be perstojo mane kankina prašymais ją pasiimti.
Mano abu vaikai labai norėjo namo pirmą kartą išvažiavę į stovyklą.
Ir jūsiškė prisitaikys, pažadu.
Kažkokia beprotybė, ir vėl Dilaila.
Nekreipkite dėmesio. Iš tiesų, duokite man.
-Atsiprašau? -Aš rimtai.
Vos užuodę silpnumą
jie puola žudyti kaip bladhaundai.
Duokite telefoną.
Norėčiau pakelti tostą už savo nuostabią dukrą Lizą
ir jos nuostabų filmą, kuris, kaip man ką tik pasakė,
papuolė į Tribekos filmų festivalį!
-Jis žino, kad švenčiam mūsų metines? -Ačiū, tėveli.
Į sveikatą.
-Kokios geros naujienos. -O taip.
-Tik ne tai. -Jergutėliau.
Jis tiesiog pervargo.
Gal gali jį pažadinti ir liepti eiti miegoti ant sofos?
Ant sulūžusios sofos?
Atrodo kaip lavonas, o aš ir pati tokia pavargusi, kad jaučiu, tuoj atsijungsiu.
Rytoj lauksiu kompensacijos.
Dievulėliau.
Dilailos motiną, mano trečią žmoną, ištiko vidurio amžiaus krizė.
Tiesiog nebesusitvarkė.
Na, šiame pasaulyje nedaug Lizų Tod Veksli,
-kurios sugeba... -Tarp jų 31 buferis.
Tu tik pažvelk į ją dabar, kai gali vėl grįžti prie savo aistros.
Kodėl jums nepasekus jos pavyzdžiu?
Ateikit dirbti pas mane.
-Na, žinote... -Ne... aš rimtai.
Galerijoje man labai praverstų žmogus su tokiu puikiu skoniu ir užsispyrimu,
be to, tikrai turėsite daugiau pareigų nei tik laiku išplėšti telefoną man iš rankų.
Tiesiog... Aš taip seniai...
Vaikams aš dabar reikalinga labiau nei bet kada, bet...
tikrai pakėlėte man ūpą su šiuo pasiūlymu.
Jei kada persigalvosite, žinote, kur mane rasti.
Tikrai taip.
Manau, dabar jau galiu saugiai dingti.
Ei, visi, tuoj bus desertas.
Pasilikite vietos, nes deserto bus daug.
Taip, tiesą sakant, tai išties ypatingas mūsų pirmo pasimatymo desertas,
kai tu nusivedei mane kavos ir torto...
Dieve brangus.
-Kas dabar? -Dievulėliau, pamiršau užsakyti tortą.
-Ką? -Liza.
Pamiršai užsakyti tortą?
Taip. Pamiršau. Labai atsiprašau.
Na, aš ir taip jau pilnas.
Nėra to blogo, kas neišeitų į gera.
Jei teisingai supratau,
neišsiuntėte normalių kvietimų, nes buvote per daug užsiėmę,
o tada dar pamiršote užsakyti tortą?
Norit, pasakysiu, kodėl niekada nepamiršdavau užsakyti torto?
Mama, prašau.
Nes kepdavau juos pati ir džiaugdavausi tai darydama.
Taip padėjau savo vyro verslui suklestėti.
Taip, bet šiais laikais daug kas pasikeitė.
Aš pati darau karjerą.
O aš dariau savo.
Buvau profesionali pianistė,
bet tapus motina mano prioritetai pasikeitė.
-Gal galite grąžinti man telefoną? -Na, ponia Veksli,
neįgyvendinote savo svajonių,
bet tai dar nereiškia, kad mano dukra turi imti iš jūsų pavyzdį.
Liza Tod yra menininkė.
Ji pasaulį praturtina grožiu ir naujomis idėjomis,
ne šiaip meldžiasi visagaliam doleriui
kaip kad jūsų sūnus čia.
Ačiū už komplimentą,
bet Herbertas rūpinasi daugybe dalykų, kurie niekaip nesusiję su pinigais.
Ar tikrai? Kažkaip nepastebėjau.
Įvardink bent vieną projektą, prie kurio jis dirba ne dėl pinigų.
Kalbą baigiau.
Herbertas kandidatuos į miesto kontrolierius.
-Rimtai? -Tikrai?
-Aš? -Taip.
Jis nori atsilyginti miestui ir aš šimtu procentu palaikau jo sprendimą.
-Išgerkim už tai. -Į sveikatą.
Į sveikatą.
Gal jau galiu grįžti?
Rimtai tai darysime?
Jaučiuosi kaip mano kambariokė, kuri užsiimdavo seksu,
kol aš gulėdavau lovoje už kokio metro.
Taip.
Gerai.
Tau taip tinka?
Ačiū, kad paklausei.
Man reikia laiko pagalvoti, nes pirminė reakcija yra "ne",
bet gal tik dėl to, kad man baisu viskas, kas nauja.
Nes iš kur sužinosiu, ar patinka, jei nepabandysiu?
Visi mes čia jau kaip reikiant įkaitę,
o kuo daugiau tu kalbi, tuo labiau vėstame.
Vadinasi, taip?
Taip.
O taip.
Taip.
-Mėšlungis! -O ne.
Kas negerai? Kas atsitiko?
Kažkas negerai.
Tiesiog...
Žinote, ką? Visa tai...
Tai ne man. Tad tiesiog... Turėtumėte...
Jūs tęskite. Rimtai, aš... Neprieštarauju.
Po velnių.
Ei.
Nereikėjo liautis, rimtai kalbėjau.
Žinau, bet aš pasiilgau tavęs.
Oi...
Štai taip. Labai gerai.
Jei skambini paklausti, ar gali kartu eiti į "Vivante" steigimo šventę, aš sutinku.
O ne, man to tikrai nereikia.
Kaip ten sakoma, "Džiaukis savo herojais iš toli".
Niekas nesako "Niekada neprašyk buvusių viršininkų reklamuoti tavo knygos"?
Bijau, kad man gali pritrūkti drąsos tam šiandien.
Dėl to ir skambinu, nujaučiau, kad išsigąsi.
Kere, nebijok pakovoti už save.
Inid tau siūlo darbą, ne draugystę.
Gerai, pasistengsiu.
Stenkis labiau, kad parduotum savo knygą.
Ir nepakliūk į nuotrauką kartu su moterimis su vaikštynėmis.
Tai pribaigtų tavo prekės ženklą.
-Sveiki. -Prašom užeiti.
Gal galim jus tris nufotografuoti?
Oi, aš ne... O ne...
Ne, nenoriu... Mano plaukai tokie... Ne, nereikia.
Bet, žinoma, ačiū jums labai.
Gal galėčiau... padėti?
Ar tau atrodo, kad man reikia pagalbos?
Tik pasakyk, kai prireiks manęs, gerai?
-Gerai. -Gerai. Viso.
-Ei, labas. -Labas.
-Inid, sveika. -Labas.
-Ačiū, kad mane pakvietei. -Vos man kilo mintis kurti "VIvante",
pirmiausia pagalvojau apie Kerę Bredšou, o tada...
O, sveiki.
Tai Džeinė Rosen.
Pinigų maišas.
Turiu pasisveikinti. Paplepėsim vėliau.
Puiku, tuomet... Aš...
Norėjau grįžti prie mūsų ankstesnio pokalbio,
to anądien per pusryčius...
Kere, labas!
Pažįsti Bitsę Von Mafling?
Nelabai, tik per savo vaikiną.
Ji čia tik todėl, kad piniginga.
-Dievulėliau. -Labas.
Nežinau, kiek man šita popietė kainuos, bet ji tikrai šito verta.
Glorija Steinem.
Mačiau ją. Ji praėjo pro šalį.
-Neįtikėtina. -Tu tokia rožinė. Gražu. Labai...
Paprašysiu dėmesio.
Sveikos atvykusios.
Manau, tai didingiausias protingų moterų susibūrimas
nuo tų laikų, kai Eleonora Ruzvelt viena pietaudavo Baltuosiuose rūmuose.
Kaip žinia, ji tai darydavo dažnai, nes nebuvo linkusi į linksmybes.
Prisėskite, kad galėtume pradėti.
-Ką galvoji apie Marloną Šaferį? -Ką tokį?..
O, tai tu... Tai tu tas paukštelis?
Cyp, cyp.
Nuo tada, kai anądien pamačiau tave tokią liūdną nagų salone,
norėjau kaip nors tave pralinksminti.
Argi jis ne nuostabus?
Oi, aš... Net nežinau...
Nepasakyčiau, kad jis man labai tiktų.
Nesileisk suklaidinama Olbanio kodo.
Jis turi butą mieste.
Kere, patikėk,
greičiausia vieną vyrą pamiršti atsigulusi po kitu.
Žinai, gal šitą gerą vietą verčiau perleisiu...
Jei nori po kuo nors atsigulti, Marlonas - geriausias variantas.
Geriausias mano seksas po Bobio.
Žinoma, lovoje Bobiui lygių nebuvo.
Jis atsižvelgdavo į visus mano poreikius.
Ponas Brodvėjus mylėjo savo damą.
Oi, net galva sukasi.
Man visada atrodė, kad Bobis gėjus.
Taip, bet būtent dėl to jis šitaip stengdavosi.
Juk pažįsti mane, man patinka iššūkiai.
Viskas per tuos neužbaigtus reikalus su tėvu.
Oi, Bitse, labai tau ačiū, tikrai dėkui,
bet aš... Jaučiuosi jau daug geriau.
Nedaryk skubotų išvadų.
Miesto damos Marloną vadina trikoju,
nes kartais susidaro įspūdis, kad jis turi tris kojas.
Nori prisėsti, Katerina?
-Gal norite prisėsti čia... -Ačiū.
Matau, ten yra laisva kėdė. O jūs sėskitės.
Kai Inid papasakojo man apie "Vivante", man jos idėja pasirodė revoliucinga.
O kiekviena revoliucija prasideda nuo pokalbio,
todėl aš ir esu čia.
Šitaip prasidėjo ir "Ms." žurnalas.
Negaliu patikėti, kad tai įvyko prieš pusę amžiaus. Dieve.
Nauja populiari tema - senėjimas.
Gvildensime šią temą, o jūs visos būsite šito žurnalo dalis.
-Tai tikrai... -Gyvename ilgiau už vyrus,
nors tai nuo mūsų ir nepriklauso...
Bet gyvenimo trukmei
tiek moterų, tiek vyrų, pailgėjus, manau,
mes visi pradedame matyti naujas galimybes.
Ir kuo geriau visi tai suprasime,
tuo mažiau mus skirstys pagal amžių, rasę ir kultūrą, taip pat... lytį.
Labai tave myliu.
Myliu tave, mažiuk.
Kaip mums sekasi? Kaip?
Su Liepos ketvirtąja!
-Viešpatie, turbūt nebūsiu originali... -Kalbėk arba dink!
Atsiprašau. Ne, eikite.
-Manau, mums reikia... Taip. -Atleiskite. Turbūt... čia.
Tikrai nereikia... Oi, atsiprašau. Tie ilgi plaukai.
Oi, atsiprašau... Atleiskite.
Kaip jau sakiau, originali nebūsiu,
tiesiog dėkui jums.
Ačiū, žavėjausi jumis visą gyvenimą.
Turbūt tai reiškia, kad mums rūpi tie patys dalykai.
Norėčiau, kad taip būtų. Taip.
Nesididžiuoju dėl to, bet nenorėjau čia eiti šiandien,
nes maniau, kad galbūt man dar čia ne vieta.
Bijau, kad tebekovoju su savo giliai paslėpta senėjimo baime.
Visi mes su ja kovojame.
Išties esame tokio amžiaus, koks yra mūsų protas...
-Taip. -...ne mūsų gimdos. Ar ne?
Taip, būtent.
Atleiskite, "Vivante" fotografas labai nori jus nufotografuoti.
-Gerai jau. -Na, ačiū.
-Dar pasimatysime. -Žinoma, labai tikiuosi, ačiū.
Glorija, labas.
O Dieve, Inid. Labas.
Tai buvo... Tikrai jaudinanti akimirka.
Mielai rašyčiau "Vivante".
Man visai nereikia tavo tekstų apie rankines,
man iš tavęs tereikia 100 000 dolerių.
-Atsiprašau? -Rėmėjų prašome paaukoti
100 000 dolerių.
Vadinasi... Aš čia ne dėl amžiaus.
Tik dėl to, kad esu piniginga?
Dėl tragiškų aplinkybių tavo kišenės paskutiniu metu kaip reikiant papilnėjo.
Tad, taip.
Inid, jei duosiu tau 100 000 dolerių,
turėsiu duoti po 100 000 dolerių visiems.
Greitai mokaisi. O gal apie tave parašyti "Klauskite Inid"?
Kiek tuomet galėtum investuoti?
Inid, išeinu.
Atsiprašau už tai, kad klausiu.
Gal sutiktumėte nusifotografuoti trise - su Inid ir manimi?
Mielai. Labai to norėčiau.
-Galite nufotografuoti? -Žinoma.
-Ačiū. Na štai. -Puiku. Gerai, ponios.
-Stojam. -Ilgai netruks. Atleiskite.
Pasiruošusios?
Nuostabu. Neįtikėtina.
-Ačiū. -Puiku.
-Labai ačiū tau, Glorija. -Nėra už ką.
-Ačiū. -Viso, gero kelio namo.
Automobilis laukia.
Leisk man pažiūrėti.
-Esu nudegusi anksčiau. -Apversk.
Kere.
Kabini mano vaikiną?
Ką?
Kodėl klausi?
Tai mano Marlonas.
Kam tau ta nuotrauka, jei su juo nesusitikinėji?
Ne.
Kai kas bandė man jį piršti, bet aš atsisakiau.
Man toks senas netinka.
O man tinka?
Grįžkime prie ankstesnio mūsų pokalbio.
Prieš tai, kai pavadinai mane sena?
Kiek pinigų reikėjo?
Man regis, nepasiėmiau savo čekių knygelės, bet...
"PayPal" tiks.
Gerai, žinoma.
"PayPal" retai naudoju.
Ir štai taip mus su Inid sujungė "PayPal".