- De la miezul nopții până la 06:00. - Am fost absolut șocată
că ai acceptat să ne vedem la micul-dejun.
Da. Sunt ca un supermodel.
Nu mă dau jos din pat pentru mai puțin de 10.000 de dolari.
Sau pentru Carrie Bradshaw.
Una din două.
Fir-ar! Voiam să-mi țin o promisiune
pe care probabil nici nu-ți amintești că am făcut-o.
- Mi-ai dedicat mie cartea ta? - Nu, Jackie.
Dar ai spus că vrei un exemplar cu autograf.
- Poftim! - Mersi!
- O să par al naibii de deștept în metrou. - Nu știu ce să zic.
Nu!
Am încălcat regula „fără sos olandez înainte de prânz”.
Futu-i! Scuze. Scuză-mă.
Drum bun!
Enid, bună!
- Carrie! - Da.
Bună!
Mi s-a părut mie că-ți recunosc șuvițele.
Sunt sigură că era nuanța ta, dar n-am avut curaj să te salut.
- De ce nu? - M-am simțit groaznic
când am aflat ce a pățit soțul tău
și apoi am fost îngrozită că nu ți-am scris o scrisoare de condoleanțe.
- E în regulă. - Dar am avut parte de propria moarte.
Sigur ai auzit.
Doamne, nu!
- Pe cine ai pierdut? - Pe mine.
După 34 de ani la Vogue
și șase ani înainte la Mademoiselle, odihnească-se în pace,
Condé Nast mi-a dat parașuta de aur, dacă-ți vine să crezi. Mie!
Nu, sincer, nu pot să cred.
Dar dacă te ajută să auzi, îmi place mult newsletterul Întreab-o pe Enid.
Știi că e foarte popular.
Da, este. Rivalizează cu Goop.
Ce citești? Ceva minunat?
Așa sper. E noua mea carte.
De fapt, ți-am trimis un e-mail.
Acum ceva vreme. Nu știu dacă l-ai primit.
Nu.
Ba da.
Ai vrut să-ți promovez cartea.
Apropo, felicitări!
Evident, promovarea s-a terminat, dar…
Dacă vrei să menționezi cartea în newsletterul Întreab-o pe Enid…
Știi și tu ce greu e să publici ceva în ziua de azi.
Carrie, dacă aș menționa cartea ta,
ar trebui să menționez cărțile tuturor.
Toată lumea are o carte?
Eu nu am.
În principal, ca să evit situații jenante ca asta.
- Dar mi-a venit o idee. - Deja îmi place.
Lansez o revistă online, numită Vivante.
Înseamnă „viu” în franceză.
- Da, desigur. - E despre femeile de vârsta noastră.
Femeile de vârsta noastră sunt foarte slab reprezentate în presă,
așa că mi-ar plăcea să te implici.
Ești persoana ideală.
Doamne! Bine.
Mulțumesc!
Scuză-mă. E noul meu iubit.
E o mare figură.
- Îți trimit informațiile despre Vivante. - Bine.
Bună, frumosule!
Tabăra Templeton Lake. Ultima strigare!
Asta e.
- Puiule, o să-mi fie dor de tine! - Sunt doar patru săptămâni, mamă.
Ne vedem în ziua de vizită.
Layla! Vă iubesc.
Draga mea. Te iubesc!
- Îmbarcarea pentru distracția de vară! - Te iubesc, fetițo.
- Pa! - Mi-ai pus aparatul dentar?
Sunt 95% sigură.
Rămâne o marjă de eroare de 5%. Nu-mi place probabilitatea asta.
- Pa! - Pa, scumpo!
- Ți-ai luat deodorantul? - Da, 95% sigur.
Ce o să faceți în timpul liber?
- Muncim. - Muncim.
Ce pervers!
Fără copii, fără întreruperi și, acum că filmul meu merge la Tribeca,
am un catralion de treburi pe care le pot face fără să mă simt vinovată.
Am o grămadă de treburi pro bono de care vreau să mă ocup. Voi doi?
Treburi cu care am rămas în urmă.
- Pa, mamă! - Pe curând!
- Pa! - Pa!
- Pa! Pe curând! - Pa!
- Să mergem! - Bine.
E clar că și-o trag. Nu cred că l-am mai văzut pe Harry alergând.
- Nu uitați de aniversarea noastră! - Bine.
Bine. Repede!
L-am invitat pe tata la petrecere.
Tatăl tău și mama mea în aceeași cameră?
N-ai învățat nimic de la botezul lui Gabby?
Nu te supăra. Copiii au plecat.
- Bună dimineața! - 'Neața!
Bună dimineața, dragule! Trebuie să fim acolo la 13:00.
Funcționează căștile?
Evident că nu, dacă te aud.
Bine.
Avem programare la terapie la 13:00.
Să fiu a naibii…
CHE - 'NEAȚA DIN HOUSTON! NE VEDEM VINERI.
ABIA AȘTEPT
Ți se pare că arăt a pensionară de 75 de ani? Fii sinceră.
De ce mă întrebi așa ceva?
Fosta mea șefă și mentor, care e trecută de 70 de ani,
a sugerat că am fi de aceeași vârstă.
Nu o dată, nu de două ori, ci de trei ori deunăzi, când am văzut-o.
Am numărat.
Ar vrea să fii în grupul ei. Nu ești, ești în grupul meu.
Suntem a zecea, nu a XII-a. Nu mai spune „de trei ori”.
Femeia e uimitoare, dar vrea să scriu
pentru revista ei online, Vivante.
Dacă ai nevoie de o revistă ca să-ți amintești că trăiești,
ai probleme mai mari.
Acum am o problemă și mai mare, fiindcă m-a invitat la lansare.
Nimic de zis, bravo ei! Dar o revistă pentru pensionari?
Încă n-am ajuns acolo.
Eu n-o să ajung niciodată. O să vând apartamente de lux din mormânt.
Am început a doua carte dintr-un contract de trei.
- Încă am prieteni care-mi spun „frate”. - Exact. Ignor-o, frate!
Cine e femeia asta tristă și disperată?
A fost editorul meu la Vogue, Enid Frick.
Bine. Trebuie s-o luăm de la capăt.
Femeia e o legendă. Ești abonată la Întreab-o pe Enid?
Cumpăr orice îmi recomandă.
Exact, de asta am rugat-o fără rușine să-mi promoveze cartea.
Genială mișcare! Se vor vinde ca pâinea caldă.
Nu, nu. M-a refuzat.
Asta ar obliga-o să promoveze cărțile tuturor.
Refuzul e oferta de deschidere. Totul se negociază.
În domeniul meu, răspunsul e „da” dacă adaugi și fotoliul rulant.
În al tău, e: „Am venit la lansarea ta pentru babe,
iar tu îmi promovezi cartea în newsletter.”
Pot să fac asta?
Trebuie să mergi la eveniment și să te pui pe treabă.
Alt mesaj de la tipul ăsta?
Ce frumusețe! Mașina, nu bărbatul.
Greșeală.
Ce se întâmplă? Viața mea a fost piratată de Asociația Pensionarilor?
N-a fost greșeală.
„Carrie Bradshaw, Marlon Shaffer.
O păsărică mi-a dat numărul tău.”
- Cine e păsărica? - Cine e Marlon Shaffer?
Și de unde-și cumpără puloverul galben?
- Da. Da, da. Așa. - Da…
- Da, așa. - Ești atât de sexy.
- Tu ești sexy! - Sunt aproape, iubito.
- Harry, vrei să-ți dai drumul pe țâțe? - Nu e ziua mea.
- Asta fac de ziua mea. - Doamne! Știu, dar e ca ziua de naștere
și Hanuka și Crăciunul la un loc. S-o facem! Bine?
Da, da!
Încă putem, iubito. Încă ne pricepem.
Oare?
Harry…
Te-ai prefăcut că ai orgasm?
Ce? Nu.
De ce crezi…
Unde e?
Apoi nu era nimic acolo.
Harry zice că orgasmul a fost foarte prezent și puternic.
- Dar invizibil. - Deci e Casper, sperma prietenoasă.
- Doamne! - Să nu îndrăznești să-i spui așa!
De ce te uiți la mine? Ea a spus-o.
Scuză-mă! Pot să te întreb cum ai descoperit asta?
În mod normal, și-ar da drumul în mine.
A fost un răsfăț, fiindcă sunt plecați copiii.
Cine știe de când se întâmplă așa?
Și de ce e o problemă?
N-am mai fost de mult cu un bărbat,
dar sexul fără spermă pare o îmbunătățire.
Asta zice ceva despre tine!
De ce? Ție îți place?
Nu m-am gândit niciodată la asta, la propriu, până acum,
dar pentru mine, sperma…
Sperma…
Sperma e ca un prieten vechi care te calcă pe nervi. Știi?
- Mi-ar lipsi dacă n-ar mai fi. - Ce drăguț!
Anthony, fiind singurul care ejaculează,
ne poți lămuri în legătură cu acest fenomen?
Mulțumesc, Rachel Maddow!
Termenul clinic e „bile prăfuite”.
N-am experiență cu așa ceva.
Sunt ca o mașină de muls, dacă vrei să știi. Scuză-mă!
- Da? - Puțină maioneză, te rog?
Nici maioneza nu-mi place.
- Încă un indiciu! - Mie mi-a plăcut mereu maioneza.
E ca niște confetti la paradă.
Ca finalul artificiilor de 4 Iulie.
- Te iubesc tare mult acum. - Și eu.
- Cine-ar fi zis că-ți place sperma? - Hei! N-o face de rușine.
O să fie noul tău nume în agenda telefonului.
- Bine. - Copiii au apărut la țanc!
- E ora 22:00. - Da.
Nu ne rugăm de copii să meargă la culcare.
Suntem la Mark. Bem un păhărel după o zi lungă de muncă.
Îți dai seama că purtăm o conversație,
fără întreruperi?
Ne ascultăm unul pe altul și ne facem treaba.
- Ce nu putem face? În lipsa copiilor. - Fără copii.
După ce i-am trimis lui Gabby aparatul, am trecut pe lângă galeria lui Mark Kasabian.
Vreau să vină la petrecere, așa că l-am invitat. E în regulă?
Sigur că da. Știi de ce?
- Fiindcă sunt plecați copiii. - Sunt plecați copiii.
Mulțumesc că te-ai ocupat de invitații.
Mi-a făcut plăcere să te scap de o treabă. Ești foarte ocupată.
De fapt…
Candidatura pentru inspectoratul municipal la care mă gândeam…
Cu care ne amenințai, adică?
Azi-dimineață, antrenându-mă…
m-am hotărât să regândesc strategia.
Cred că ar fi prea mult.
- Mai ales acum. - Ești sigur?
- Știu câte vrei să faci pentru oraș. - Da, așa e.
Voi avea timp și pentru asta când cresc copiii, dar nu acum.
Și știm amândoi că, dacă încep campania, tot greul ar cădea pe tine
și cred că ar fi nedrept.
Îmi place cum suntem în lipsa copiilor.
Să mai comand două martini cu espresso ca să putem fi treji și să mergem acasă
- …și… - Să mai lucrăm?
- Da. - Da.
- Nu aveți motive de îngrijorare. - Bine. Ce bine!
Scuze pentru batonul energizant.
Zi plină, glicemie scăzută.
Ați avut un orgasm uscat, sau ejaculare retrogradă.
Sperma a ajuns în vezică, în loc de penis.
De ce?
Dr. Chang, odată ce se întâmplă așa, se mai poate…
Să redirecționăm traficul?
- Da. - Sigur.
Acum, mușchii dv. nu sunt bine coordonați cu podeaua pelviană.
- Am așa ceva? - Sigur că da.
Ați auzit de Kegel?
Am auzit. Doar asta mănânc de sărbători.
Dragule, nu kugel, ci Kegel!
Sunt exerciții de întărire a mușchilor de acolo.
Sunt expertă, te pot învăța. O să-ți placă.
Nu la fel de mult ca kugel.
Bun! Ridicăm și strângem sfincterul.
Dar nu uita, nu gaura fundului. Nu te abții să tragi un pârț.
- Știu deja cum se face. - Da. Ține minte ce a spus doctorul.
Gândește-te că penisul e o trompă de elefant care soarbe din râu.
Bine.
- Soarbe! - Vai, iubito!
Haide! Soarbe! Să vedem.
Da, doamnă! Soarbe.
- Soarbe. - Asta numești tu sorbitură?
- Dă-mi mâna! Simte-o pe a mea. - Domnișoară, abia ne cunoaștem.
Harry, fii serios! Vrei să mai ejaculezi sau nu?
Vreau să-mi dau drumul peste tot pe tine.
Bine, atunci hai s-o facem!
Îți bați joc de mine? E ca o capcană de oțel acolo.
Cu plăcere.
Fac trei seturi de zece, de trei ori pe zi.
Nu mai comenta!
Haide! Doi, trei, patru, uite-așa
soarbe sperma, nu mai sta!
- Rimele ajută. - Bine. Haide!
- Cine vrea… - Încep eu.
Grozav! Brady.
Da. Au trecut trei săptămâni.
Nu mai vorbesc despre despărțire. Nu mă deranjează.
De acord. Ești un campion.
Ar mai fi ceva de făcut sau de luat în considerare?
Da. Despărțirea voastră.
Luisa s-a dus. În fine. Dar voi doi?
Ce-i cu noi?
Serios, mamă! Crezi că-s idiot?
N-a zis nimeni că ești idiot.
Eu și mama ne ținem lucrurile separat, asta e tot.
Ai instalat un sac de box în dormitor,
iar mama s-a izgonit pe canapea, prefăcându-se că-i convine.
Îmi convine. Deocamdată.
Bine. Da.
Mie nu-mi convine. Vă despărțiți sau ce?
Eu și mama putem vorbi despre asta între patru ochi.
- Nu vrem să te implicăm… - Sunt în mijlocul situației.
Tragi în sac de parcă ești în Taurul furios. Abia pot să dorm.
- Și iau multe medicamente. - Nu iei multe medicamente.
Bine, atunci mai dă-mi.
Bine.
Aud că în casă există multe tensiuni ascunse.
E un moment potrivit să priviți dinamica familiei în ansamblu.
Ce pot să spun?
Asta e situația.
Nimic. Mamă?
Mamă.
- Ea nu e așa, ca să știi. - Miranda?
Amândoi vrem să fim acasă pentru Brady.
Asta nu ajută.
Cred că e în interesul tuturor
să găsim o soluție permanentă.
Vrem consecvență.
Bine.
Atunci ar trebui să-mi găsesc o locuință.
Nu. O să caut eu una mai aproape de Scout.
- E barul meu. - Bine.
Mulțumesc.
Brady, te mai frământă ceva?
Deviem de la subiect, dar nu merg la facultate din toamnă.
E în regulă, amice.
Facem cum vrei tu.
Mamă, vedem cu toții că mai ai puțin și explodezi.
- De ce n-o spui? - Nu.
N-am nimic de spus.
Am atâtea de spus, că nici nu știu de unde să încep.
Vorbim de Brady. Nu e un copil care se motivează.
Iar Steve se comportă de parcă e complet normal
că băiatul nostru a decis să renunțe la facultate.
De ce n-ai spus nimic?
Fiindcă eu am aruncat situația în aer și o știm cu toții.
E contractul tacit semnat împreună cu Steve.
El n-are voie să mă lovească,
iar eu n-am voie să ocup mai mult loc decât canapeaua.
- Sună sănătos. - Da, sigur.
Bun-venit acasă!
Bună! Lyle!
Nu știam că mai ești aici. Mă bucur să te revăd.
- Și eu. Intrați! - Grozav. Mersi.
- Bună! - Bună!
Bun-venit la pagina 42 a catalogului Ikea!
Ce frumos! De unde iau chifteluțele suedeze?
- Doamne! - Vino încoace!
Trebuie să recunosc, Che cu liftul e și mai sexy
decât Che care urcă cinci etaje.
Dacă serialul meu are succes…
- Când are succes! - Mulțumesc!
…și înregistrez în LA,
voi subînchiria fără probleme pentru mai mult decât plătesc.
Acum eu fac parte din problemă.
Bună! Sunt Carrie.
Tot aștept să ne prezinte cineva.
- Și eu. - La naiba!
Lyle, ea e Carrie. Carrie, el e Lyle.
- Bună! - Bună! Îmi pare bine.
- Și mie. - Iau eu asta.
- Eu sunt barmanul. - Mulțumesc.
Lyle e mixolog la Soho House în Malibu.
Da, dar să nu ai pretenții.
Che nu are pahare sofisticate. De fapt, n-are niciun pahar.
Arată-mi dormitorul.
- Bine. - Doar arată-i-l!
Am venit doar pentru un pahar.
Am înțeles.
Carrie, care e povestea ta?
Să vedem.
Care e povestea mea?
Cum spuneam, am venit doar la un pahar
și aș prefera să vorbim despre tine, un domn cu inel pe fiecare deget.
Spune-mi, rogu-te, care e povestea ta?
Am fost însurat cu Che timp de doi ani. E o poveste scurtă.
Inelele sunt de pe vremea când eram hairstilist în Beverly Hills.
Hairstilist în Beverly Hills.
Poate voi sta la mai mult de un pahar.
Eu…
Nu credeam că Lyle mai e aici.
Credeai că mă aduce cu camioneta din LA până în Hudson Yards,
îmi ia lucrurile noi de la Ikea, trece pe la fosta casă, îmi ia hainele
și face imediat cale întoarsă, 4.800 km?
- La naiba, ce tare s-a auzit. - Bine.
Dacă pui problema așa…
Mi-a fost dor să fiu cu tine. Foarte dor.
Și mie.
O să doarmă pe canapea.
- Bine. - Bine.
Cameron Diaz, Eva Longoria, Che Diaz, înainte să devină Che.
- Serios? - Da.
Da, era în 2010.
Che filma în LA Femei hispanice haioase pentru Showtime
și un agent a spus să scape de părul lung à la Carrie Underwood.
Doamne!
Che a venit, am tras o tunsoare sexy,
apoi ne-am tras-o.
Ca în filmul Șampon.
Un mare compliment.
În fine, Che a pierdut locul din emisiune și a dat vina pe tunsoare.
Măcar atât puteam să fac, să ne căsătorim.
La naiba!
Ți-am stricat canapeaua.
E partea pe care ai înșurubat-o.
Cadou de casă nouă!
- Poftim. - La mulți ani, iubitule!
La mulți ani, iubito!
- Bună! Scuze că am întârziat. - Am făcut antrenament.
- Așa se cheamă acum? - Nu e ceea ce crezi.
N-ați întârziat deloc. De fapt, ați ajuns primii.
Eu nu exist?
Îmi pare rău, mamă Wexley.
Da, ai fost punctuală. Ca întotdeauna.
Harry, au un whisky minunat. O să-ți placă.
Excelent!
Ce frumos arată totul!
- Ai închiriat tot locul? - Da.
- E Mark Kasabian? - Bună!
Îl cunoști?
Da. Mi-a vândut tabloul de Amy Sherald și alte câteva tablouri.
Bună seara! La mulți ani! Scuze că am întârziat.
Instalația Jim Stall a avut nevoie de mai multă atenție.
- Bună seara! Mark Kasabian. - Bună seara!
Sunt Charlotte York-Goldenblatt.
Am fost la galeria dv. de nenumărate ori. E o plăcere să vă cunosc.
Și n-ai întârziat, Mark. Abia am început.
- N-ai spus 19:30? - Ba da.
Cred că toată lumea e blocată în trafic.
Sunt aici de la 19:15 și n-am mâncat nici măcar un aperitiv.
Ce-ar fi să intrăm cu toții?
Cum am rezistat 20 de ani?
Tati, ce mă bucur că ai venit!
Draga mea, se pare că va fi o seară magică.
M-ai abordat cu același aperitiv
pentru a doua oară până acum.
M-am pripit.
Harry, îmi place să cred că suntem mai mult decât tați-prieteni.
E drăguț, fiindcă și eu simt la fel. Consider că suntem prieteni.
Bine. De asta te-am așezat lângă mama.
Îmi pari foarte cunoscută.
Am lucrat la Galeria Wickham, pe vremea când era a lui Banks Thurlow.
Tu ești tânăra care a descoperit-o pe Sonya Sklaroff
imediat după RISD?
Da, eu am fost. Am fost ca ea.
- Nu pot să cred că-ți amintești. - Mereu țin minte oameni memorabili.
- La mulți ani! - Mulțumesc.
Harry, el e tatăl Lisei, dl Lawrence Todd.
E un renumit dramaturg și poet și fondatorul Teatrului Liber Newark.
Serios? Ce impresionant!
Ești ca ginerele meu, un centurion bine plătit
al marelui zeu de pe Wall Street?
Nu chiar. Sunt mai implicat în redistribuirea averii.
Sunt avocat de divorțuri.
Deci în seara asta sunt doar avocați și bancheri.
Cum mă temeam.
I-am scris lui Susan să văd când ajung și mi-a răspuns:
„Ce tot spui? Suntem în Capri.”
Sigur ai verificat confirmările, nu?
- Pe site-ul de invitații? - Cred că da. Stai așa.
INVITAȚIE LA ANIVERSARE
- Cred că am găsit problema. - Și?
N-am apăsat pe „Trimite”.
Cum adică? Ce nu s-au trimis? Invitațiile?
Herbert!
Bună seara!
Vrem să vă ținem la curent cu situația în care ne aflăm.
- Dragă, vrei să… - Herbert a uitat să trimită invitațiile.
Deci toți cei care sunteți aici ați fost invitați ca pe vremuri, verbal.
Toți ceilalți sunt deja în Europa sau în Hamptons.
Sper că vă e foame,
fiindcă avem o masă cu patru feluri, pentru 31 de persoane.
- Doamne! - Și…
Stridiile nu țin.
Bun. O să fiu sincer.
Plănuiam să vin, să beau ceva și apoi să plec,
dar acum e prea jenant să plec.
Vai, nu! Nu poți pleca acum.
Nu, ne-am luat nunta în serios.
Ne-am căsătorit în Las Vegas.
A oficiat un imitator al lui Elvis și amândoi eram îmbrăcați ca Elvis.
Jannie era costumată în Priscilla. O mai știi pe Jannie?
Cine e Jannie?
Jannie a fost iubita noastră câteva luni.
Da. Am fost pionieri ai poliamoriei.
Între timp, eu tăiam morcovi pentru prânzul lui Brady.
- Carrie? Știu la ce te gândești. - Serios? Nici eu nu sunt sigură.
N-a fost o idee de heterosexual pervers.
De fapt, n-am fost de acord la început,
dar Che a vrut să spargă tiparele vechi.
- Alo! Nu doar eu. - Doar tu.
Ai spus că e important să forțăm limitele relației. Nu?
Dacă îmi era frică să explorez asta, nu eram potrivit pentru tine.
M-am gândit că o viață fericită înseamnă o soție fericită.
Căsnicia cere sacrificii.
Apropo de sacrificii…
Jannie e prima care mi-a făcut sex anal.
E clar că e momentul.
Nu pare un subiect care sparge gheața.
Am ratat prima mea experiență cu strap-on?
Tot nu știu ce simt apropo de prima dată când am purtat un strap-on.
Cum de sunt încă aici?
Bine. Te conducem.
- Homar, domnule? - Mai doriți homar?
Din nou homar!
Mâncați cât vreți, mai avem.
Mamă, nu vrei să vii aici, lângă noi?
E singurul loc unde nu bate aerul condiționat.
- Scumpule, du-te și ține-i companie. - Simt că mi-am ispășit pedeapsa.
Mai doriți homar, domnule?
Mulțumesc.
Trimit mesaje la masă. Îmi cer scuze.
Dacă n-ai fi fost atât de drăguț, ai fi fost acasă deja,
așa că nu mă supăr.
Fiica mea de zece ani a găsit o cale să-și ia telefonul mobil în tabără
și mă torturează nonstop, implorând s-o iau acasă.
Ambilor copii le-a fost dor de casă în prima tabără.
Și fata ta se va adapta, promit.
Ce nebunie! Delilah îmi scrie iar.
Nu răspunde! De fapt, dă-mi-l mie.
- Poftim? - Vorbesc serios.
Dacă simt slăbiciune,
sunt ca ogarii și nu se mai opresc.
Dă-mi telefonul.
Aș vrea să închin paharul pentru frumoasa mea fiică, Lisa,
și pentru magnificul ei film, despre care am aflat
că va participa la Festivalul de Film Tribeca!
- Știe că e aniversarea noastră, nu? - Mulțumesc, tată!
- Noroc! - Noroc!
- Ce veste bună! - Așa e.
- La naiba! - Drace!
Cred că era epuizat.
Poți să-l trezești și să-l muți pe canapea?
Pe canapeaua stricată?
Doarme buștean și, sincer, mă doboară oboseala. O să pic și eu.
O să te revanșezi mâine.
Doamne!
Mama lui Delilah, a treia fostă soție, a trecut prin criza vârstei mijlocii.
Cred că a fost prea mult pentru ea.
Pe lume sunt foarte puține femei ca Lisa Todd Wexley…
Avem 31 de amortizori între ei.
Și uită-te la ea acum, a revenit la pasiunea ei.
De ce nu-i urmezi exemplul?
Vino să lucrezi pentru mine.
- Ce vis… - Vorbesc serios.
Mi-ar plăcea să invit în galeria mea pe cineva cu gustul și tenacitatea ta,
nu doar ca să-mi smulgă telefonul din mână din când în când.
A trecut atâta timp și…
Copiii mei au și mai mare nevoie de mine acum. Dar…
Propunerea ta m-a bucurat enorm.
Dacă te răzgândești, știi unde sunt.
Bine.
Cred că pot pleca acum.
Oameni buni, vine desertul.
Faceți loc. Avem o grămadă.
Da, de fapt, e un desert special de la prima noastră întâlnire,
când m-ai dus la o cafea și la o prăjitură…
Doamne!
- Ce e? - Doamne, am uitat să comand tortul.
- Ce? - Lisa!
Ai zis că ai uitat să comanzi tortul?
Da. Da, asta am zis. Îmi pare rău.
Sunt ghiftuit. Poate tot răul e spre bine.
Dacă am înțeles bine,
n-ai trimis invitațiile potrivite fiindcă munceai foarte mult.
Apoi ai uitat să comanzi tortul.
Să-ți spun de ce n-am uitat niciodată să comand tortul?
Mamă, te rog.
Pentru că eu le-am făcut pe toate și mi-a făcut plăcere.
Asta a făcut ca afacerea soțului meu să înflorească.
Lucrurile stau puțin altfel acum.
- Am cariera mea. - Și eu am avut-o pe a mea.
Am fost pianistă concertistă,
dar, când am devenit mamă, mi s-au schimbat prioritățile.
- Îmi dai telefonul, te rog? - Ei bine, dnă Wexley,
doar pentru că tu ți-ai abandonat visul
nu înseamnă că și fiica mea trebuie să facă la fel.
Lisa Todd e artistă.
Oferă lumii frumusețe și idei,
în loc să se plece în fața atotputernicului dolar.
Ca fiul tău.
Mulțumesc pentru compliment,
dar Herbert e preocupat de multe lucruri care n-au legătură cu banii.
Serios? N-aș fi zis.
Spune-mi un proiect la care lucrează și care nu are legătură cu profitul.
Mi-am încheiat pledoaria.
Herbert candidează pentru funcția de inspector financiar.
- Da? - Serios?
- Da.
Vrea să contribuie în societate și îl susțin pe deplin.
- Așa! - Noroc!
- Noroc!
Pot să vin acolo?
Chiar facem asta?
Parcă aș fi colega mea de cameră din anul întâi,
care făcea sex în timp ce eu eram în patul de alături.
Da.
Bine.
Ești de acord?
Mulțumesc de întrebare. Trebuie să mă gândesc puțin.
Reacția mea viscerală e „nu”,
dar poate e doar teama de necunoscut.
Cum să-mi dau seama, dacă nu încerc?
Suntem toți aici, e sexy…
E mai puțin sexy când vorbești așa mult.
Asta înseamnă „da”?
Da.
Da!
- Crampe musculare! - Nu!
Ce s-a întâmplat?
Doare rău.
Eu…
Știți ceva? E…
Nu-mi stă în fire. Ar trebui…
Continuați voi. Serios, nu mă deranjează.
Futu-i!
Hei!
Chiar nu trebuia să te oprești. Am vorbit serios.
Știu. Dar mi-a fost dor de tine.
Doamne!
Așa! Da!
Dacă vrei să mă însoțești la Vivante, răspunsul e da.
Nu, n-aș putea veni.
Știi cum se spune: „Nu-ți întâlni eroii!”
Se mai spune și: „Nu-i cere fostei șefe să-ți promoveze cartea”?
S-ar putea să n-am curajul azi.
De asta te-am sunat. Am simțit că vei ceda.
Carrie, nu te teme să faci tranzacții.
Enid e persoană de afaceri, nu o amică.
Voi face tot ce pot.
Fă mai mult! Trebuie să crești vânzările.
Și să nu faci poze lângă femei care merg cu cadru.
Ți-ai distruge marca.
- Bună ziua! - Bine ați venit!
Vă putem face o poză, doamnelor?
Eu nu…
Nu, nu vreau… Părul meu e atât de…
Nu, mulțumesc.
Aveți nevoie de ajutor?
Ți se pare că am nevoie de ajutor?
Să-mi spui când vrei să încep, bine?
- Bine. - Bine.
- Bună ziua! Bună! - Bună!
- Bună, Enid! - Bună!
- Mulțumesc că m-ai inclus. - Când mi-a venit ideea pentru Vivante,
primul nume la care m-am gândit a fost Carrie Bradshaw și…
Bună ziua!
E Jane Rosen.
Bani!
Ar trebui s-o salut. Vorbim mai târziu.
Grozav! Și…
Revenind la conversația noastră anterioară,
cea pe care am avut-o la micul-dejun zilele trecute…
Carrie! Bună, Carrie!
O știi pe Bitsy Von Muffling?
Doar tangențial, prin iubitul meu.
Am chemat-o doar pentru că are buzunare adânci.
- Doamne! - Bună!
Nu știu cât o să mă coste după-amiaza asta, dar merită.
Gloria Steinem!
Am văzut-o. A trecut pe lângă mine.
- Incredibil! - Ești foarte roz. Drăguț. Foarte…
Scuzați-mă.
Doamnelor, bun-venit!
Cred că e cea mai tare adunare a minților feminine
de când Eleanor Roosevelt a luat cina singură la Casa Albă.
Știm că se întâmpla des, fiindcă nu era amuzantă.
Luați loc, ca să începem.
- Ce zici de Marlon Shaffer? - Cine?
Tu ești păsărica?
Cip-cirip.
De când te-am văzut atât de tristă la salonul cosmetic,
am vrut să te înveselesc.
E un tip minunat, nu?
Nu…
Nu mi se pare potrivit.
Nu te lăsa păcălită de codul de Albany.
Are o casă și în oraș.
Carrie, crede-mă,
cel mai bun mod de a uita pe cineva e să te bagi sub altcineva.
Poate ar trebui să dau locul ăsta bun unei…
Și dacă e să ajungi sub cineva, să fie Marlon!
Cel mai bun sex de la Bobby încoace.
Nimeni nu mă completează în pat ca Bobby al meu.
Ce atent era la nevoile mele!
Dl Broadway își iubea iubita.
Mă ia cu amețeli.
Mereu am avut impresia că Bobby era gay.
Era. De asta s-a străduit.
Mă știi, îmi plac provocările.
E clar că am treburi neterminate cu tata.
Bitsy, îți mulțumesc din suflet,
dar acum mă simt mult mai bine.
Nu te pripi!
Doamnele din oraș îi spun lui Marlon „trepiedul uman”.
Parcă ar avea trei picioare.
Cauți un loc, Catherine?
- Doriți… - Mulțumesc.
Văd un loc în cealaltă parte. Luați loc!
Când Enid mi-a spus despre Vivante, mi s-a părut că e vorba de o revoluție.
Și fiecare revoluție începe cu o conversație,
de aceea ne aflăm aici.
Așa a apărut revista Ms.
Nu pot să cred că s-a întâmplat acum jumătate de secol. Doamne!
Poate că noua frontieră începe să îmbătrânească.
Asta e noua noastră frontieră, adică voi, doamnelor.
- Așa e. - Trăim mai mult decât bărbații,
ceea ce nu intenționăm dinadins…
Dar noi toți, femei și bărbați,
cu speranța de viață mult mai mare,
începem să vedem tot felul de posibilități noi.
Cu cât înțelegem mai bine asta,
cu atât nu mai suntem divizați după vârstă, rasă, cultură și gen.
Te iubesc. Te iubesc atât de mult.
Te iubesc, dragule. Te iubesc mult.
Cum ne-am descurcat?
Ca de 4 Iulie!
- Doamne! Probabil nu e o metodă… - Vorbește sau intră!
Scuze. Intrați dv.
- Cred că trebuie să… - Scuze. Cred că… Da, aici.
Chiar nu e… Scuze. Păr lung.
Mă scuzați. Scuze.
Cum spuneam, n-am cum să mă exprim într-un mod original,
așa că mulțumesc.
Mulțumesc! V-am admirat toată viața.
Înseamnă că ne pasă de aceleași lucruri.
Mi-ar plăcea să cred asta. Da.
Nu sunt mândră să recunosc, dar era cât pe ce să nu vin azi
fiindcă m-am gândit că poate nu-mi găsesc locul aici.
Mă tem că încă mă lupt cu discriminarea pe motive de vârstă.
Toți ne luptăm cu asta.
Dar vârsta ne-o dă mintea noastră.
- Da. - Nu pântecul. Alo?
Da, exact.
Scuză-mă, fotograful Vivante te caută disperat.
- Bine. - Mulțumesc.
- Ne mai vedem. - Sper. Mulțumesc.
Bună, Gloria!
Doamne, Enid! Bună!
A fost de-a dreptul palpitant.
Aș fi onorată să scriu pentru Vivante.
Nu vreau să scrii o mie de cuvinte despre poșete,
vreau să dai 100.000 de dolari.
- Poftim? - Le cerem donatorilor fondatori
să dea 100.000 de dolari.
Deci nu sunt aici din cauza vârstei,
ci pentru că am buzunare adânci?
În urma unor împrejurări tragice, buzunarele ți s-au adâncit de curând.
Deci da.
Enid, dacă îți dau ție 100.000 de dolari,
va trebui să le dau tuturor 100.000 de dolari.
Finuț! Și dacă te menționez în newsletter?
Cât ai fi dispusă să investești?
Enid, eu plec.
Iartă-mă că întreb.
Ai vrea să faci o poză cu mine și cu Enid?
Mi-ar face mare plăcere.
- Faceți dv. poza? - Absolut.
- Mulțumesc. Poftim. - Bine, doamnelor.
- Așa. - O să fiu rapidă. Scuze.
Acum fac poza.
Fantastic.
- Mulțumesc! - Grozav.
- Mulțumesc mult, Gloria! - Sigur.
- Mulțumesc. - Pa! Drum bun!
Mașina așteaptă.
Ia să văd…
- M-am mai ars. - Întoarce-l invers.
Carrie!
Te tăvălești cu iubitul meu?
Poftim?
De ce mă întrebi așa ceva?
E cocoșelul lui Marlon al meu.
De ce ai poza dacă nu ieși cu el?
Nu!
Cineva încerca să-mi facă lipeala cu el și am refuzat.
N-aș ieși niciodată cu un bărbat atât de bătrân.
Dar eu aș ieși?
Să revenim la ce vorbeam înainte.
Înainte să-mi spui că sunt bătrână?
Cât ziceai că vrei?
Nu cred că am carnetul de cecuri la mine, dar…
E bine și prin PayPal.
Bine. Da.
Nu prea folosesc PayPal.
Și uite așa, eu și Enid ne-am conectat prin PayPal.