A JAK TO BYLO DÁL...
- Zdravím. - Ahoj.
- Jsem sama. - Jistě.
Tudy.
Šla jsem kolem a vypadá to tu zajímavě.
Ano.
S dovolením.
- Tak prosím. - Děkuju.
Tady je menu.
Ahoj.
Jsem tu poprvé, takže asi jen ťuknu na to co chci?
A co chci? Co chutná vám?
Pikantní vývar.
Krevety bok choy.
Jo. Co myslíte vy?
- Dej dva - Dva, dva čeho?
Nemám ponětí, co jsem udělala.
Co to je?
Tommy Tomato.
Nemusíte obědvat sama.
Nechápu, že jsem dřív neznala Ann Lowe.
Vnučku otroka,
která navrhovala ikonické svatební šaty Jacqueline Kennedyové.
To neříkám jen jako afroamerická návrhářka šatů.
Máš tu vážně silný věci, Liso.
Fajn výlet do D. C.
Je úžasná. A navíc neuvěřitelná obchodnice.
Nechtěla podepsat smlouvu,
dokud neslíbím, že na její newyorskou show
vezmu všechny kamarádky.
Umí v tom chodit, co? Bezva.
To je Terry Kirková.
Z produkční společnosti Obamových.
Má pocit, že "Michelle Obama je příliš známá,
aby mohla být subjektem ve vašem seriálu."
Tohle všem tvrdím už od května.
Bože můj.
"Ona posílá hrubý střih Michelle a když se jí to bude líbit,
zváží, že by k tomu namluvila i komentář."
No do háje!
- Máme ji! - Možná ji máme.
Bude nadšená. Máme ji!
Pojď sem.
Jdeme!
Půjdeme na večeři a oslavíme to!
Já nemůžu jít na večeři.
Večer k nám přijede moje tchyně.
Tak máme čas aspoň na drink. Ne?
Ano.
Jo máme čas,
ale ne, nemůžeme jít na drink, na večeři,
ani na žádné jiné místo, mimo tuhle naši malou střižnu.
Musí to být jen o práci. Jen o práci.
Musíme tohle...
Ať už je to cokoli, skončit.
Prostě to musí být jenom o práci.
Může to být jen o práci? No ano, musí být.
Chápu.
Jsi vdaná, já ženatý.
- Jsem vdaná. - Vždyť to říkám.
Jo.
Dobře.
Poslyš, Liso.
Jsem moc dobrý střihač. A vím dost na to, abych tuhle scénu,
"ať už je to cokoli", nedal do filmu.
Všechno by nám to zničilo.
Vyřešíme to.
- Vyřešíme to. - Teď jsem ti to říkal.
Práce.
- Ale pak... - Fajn.
Enchilada Suiza ke mně a enchilada rosa sem.
- Děkuju. - Děkuju.
Fakt nechceš přijít na Díkuvzdání?
Ne. Překážel bych ti, to nechceš.
A ta holka. Jaká je?
Jak bych to tak řekla hezky?
Bojím se, že je to idiotka.
A k tomu pomstychtivá. Napsala Bradymu, že jsem za ní byla a narušila její auru.
Brady jí řekl, že jsem bipolární.
- A nejsi? - Takže teď...
nemluví už ani se mnou.
Ne, to vlastně není pravda.
Pořád říká věci jako:
"Došlo sojový mlíko" a "Chci heslo na wifi."
- Bože můj. - Děti mají děti.
Neměl jsem na něj tehdy tak vyletět
a nadávat jako pominutej.
Zavolám mu a nechám mu vzkaz.
Jo? Co mu řekneš?
"Ahoj, Brady, tady táta. Mám tě rád.
Promiň že jsem ti podělal tvůj už tak podělanej život."
Steve, kam jsme se to dostali?
Dávám mu kondomy do punčochy každé Vánoce
od jeho 14 let!
Vzpomínám si. Do jedné jsi mu dala banán, aby věděl jak na to.
Taková škoda banánu.
Co budeme dělat?
Na něco přijdeme.
Nechci, aby nás naše vnouče nikdy nepoznalo.
To ne.
- Dobře. - Jo.
Já to cítím stejně.
- Fajn. - Nejsem na to připravená.
Prostě nejsem připravená slýchat výraz "naše vnouče".
Jo.
Je hezká?
Proč se na to ptáš?
Dobrý ráno.
Sprchovala ses beze mě?
- To je blbý. - Hodně blbý.
Víš, co je dobrý?
Můj podnik se zvedá,
tak tam dneska musím být dřív,
zítra mám totiž volno na přehlídku svatebních šatů.
To je ztráta času.
Co je ztráta času?
Svatby.
Je to vážně směšnej nápad, no ne?
"Berete si jeho?" "A vy si berete ji?"
"Berete?" "Bezva. Tak to tady podepište."
Dámy!
Dávají tam před ženy, které jedí samy, velkého plyšáka.
Oběd s porcí ostudy.
To snad není pravda.
Věř mi, když to říkám, že to pravda je, a já to včera přežila.
- To je teda síla. - Měly bysme to napsat na Yelp.
Seděla jsem tam v šoku a kolem mě svištěli robotičtí číšníci.
Takže nejenže bylo tragické, když ženy v minulosti obědvaly samy,
on je to problém dokonce i dneska.
Tudy.
Adam tam jen stál
a doslova pomočil celou myšlenku manželství.
On na to zkrátka nevěří.
Vůbec. Jeho matka se nikdy nevdala, tak nemá žádné reference.
- Považuje to za velký vtip. - A co si myslíš ty?
Já myslím, že jsem zamilovaná do muže, který se nikdy neožení.
A musíš se vdávat?
Já nevím.
Musím? Nebo si jen myslím, že musím?
Je to něco, k čemu jsem vychovávaná od útlého dětství.
Nemyslím to zle.
Nejde mi o bílé šaty.
Spíš bych chtěla šafránové se zlatým.
Ale jde o ten obřad a oslavu.
O romantiku. O tom jsem snila.
Už od dětství.
No přesně.
Ale v tomhle věku... vážně to chci, nebo jsem tak jenom naprogramovaná?
Počkat, tys byla vdaná.
- Ano. - Proč jsi to chtěla?
No...
Myslím...
myslím že jsem chtěla být vyvolená.
Vidíš? Chce se mi brečet.
Necítíš se vyvolená?
Já Adama miluju.
Miluju ho víc než kteréhokoli před ním.
Ale jestli se cítím vyvolená?
A je to vůbec jeho zodpovědnost? Nebo je ta chyba ve mně?
Někdo by měl těm sladkým nic netušícím děvenkám říct,
že manželství je víc, než jen krásné šaty.
- Že? - Je to jen o zmatku,
neschopnosti pomoct a moudrém mlčení.
A rakovině. Nezapomeň na rakovinu.
Harry se trápí tím, že náš sex není, co býval.
A jak to snášíš ty?
V tuhle chvíli nejde tolik o mě.
Jde vůbec někdy o nás?
Jde o jejich pocity, jejich zklamání.
Bože.
Co říct, co neříct, abych pomohla.
Herbert se každý den poflakuje
a předstírá, že čte Wall Street Journal.
A já mám chuť křičet: "Vrať se do práce!"
Prohrál volby.
- To není konec světa. - Tyhle jsou pěkné.
Pěkně matoucí.
Kdybys věděla, co víš teď,
jak to doopravdy je, i tak by ses vdala?
No, jednoznačně.
Já taky.
Těším se, až ti ukážu svou novou chodbu.
Možná budu do konce života sama.
Co? Ne!
Do života ti vstoupí noví muži.
Včera jsem obědvala s plyšákem.
Ale vážně.
Kým budu sama?
Ano, vím, že jsem často žila sama,
ale nikdy jsem nežila sama s představou,
že budu sama na moc dlouho.
Když mi umřel Božský, po tom...
po tom šoku a totálním pocitu zmaru...
jsem v koutku duše věřila,
"že Aidan. Možná Aidan."
A nedávno, když mi Duncan jasně řekl,
že už se ke mně nevrátí,
jsem si řekla: "Možná?"
Ale musím si asi přestat opakovat: "Možná muž." A zvykat si na...
"Možná jen já."
Není to tragédie, je to jen fakt.
A já se...
se s ním musím pomalu smířit. Tečka.
Ty jsi přece báječná.
No, o tom nebylo nikdy pochyb.
Ahoj.
Jaká byla svatební show?
Prozřela jsem.
Jo?
Jak to?
Podej mi ruku.
Já, Lisa,
si beru tebe, Herberte,
ať v obleku a nebo v teplákách,
dokud nás smrt nerozdělí.
Já to překonám.
My to překonáme.
Dáš si kávu?
Děkuju.
Tak...
Co mi to tu sázíš?
Neřeknu.
Nech se překvapit, jakej bude květ jara.
- Dík. - Bože.
To je to nejmenší, jsi tady a navíc pracuješ na den Díkuvzdání.
Je to jenom čtvrtek.
- Nic extra. - Jistě.
Zapomněla jsem, že Seema říkala, že vlastně nevěříš na tradice.
Myslíš manželství.
- Máš otázky. - To mám.
Jen jednu.
Je Seema taky jen čtvrtek?
Seema pro mně rozhodně není jen čtvrtek.
Je je něco extra.
Je...
na celý život.
Takže Adame. Zahrada vypadá vážně skvěle,
ale napadlo mě
vrátit jí trochu divokosti.
Svobody.
Ať je jako já.
Bezva.
Ať je jako ty.
Charlotte?
- Je tvrdý. - Co?
Jsem ztopořený, připravený k akci, kotě.
Vážně? Jak to? A proč teď?
Kdo ví? Nevyplašme ho!
Dobře, dobře, jdeme!
Kam se chystáte?
Vzdát dík.
Krásné Díkuvzdání, Shano!
Jsem úplně vyřízená.
Taxi!
Jejda.
Taxík čeká. Tady je koláč
a já mám prý vyzvednout nádivku.
Máma má práci v ložnici.
Dobře, takže nádivku ne. Chápu.
Děkuju.
Jsem tu, slíbila jsem ti jablečný koláč z Petit Pie.
Bože můj, to je tak milé.
- Pojď dál! - Taxík čeká.
Poslíčku, mám pro tebe čtvrťák od cesty.
Ahoj!
Tvoje bezlepková napodobenina.
Dík, zlato. A šťastný ať je to cokoliv.
- Máš na sobě džíny? - Jsem ležérní.
- Jeden čokoládový koláč. - Díky.
A prosím, řekni Mirandě, že mě mrzí, že nepřijdu.
Myslím, že bude lepší, když Giuseppemu řeknu,
- co cítím, po soukromý večeři. On... - Taxík.
Běž, běž!
Hádej, čím jsem zaklepala? Nohou.
Začínám mít cvik.
A Joy taky nepřijde. Právě mi psala. Má nemocného psa.
Co je s jejím psem?
To nevím. Náhle "onemocněl".
Proč ty uvozovky?
Brady je v kuchyni, takže...
Bramborová kaše. Moje oblíbená.
Super. Dám ti ji domů, máme jí tunu.
Počet hostů klesl na šest.
Můžu políbit kuchaře?
Vstup na vlastní riziko.
Ahoj.
Takže co? Naznačuješ, že to Joy nevěříš?
No tak. S Bradym jsme se přímo před ní dneska pohádali.
A najednou je její pejsánek "nemocný"?
No...
Než ji "vyuvozovkuješ" ze vztahu,
neměla bys zvednout telefon
a zjistit, co se děje?
A nebo to nechat hnisat do bodu,
z kterého nebude návratu?
Dobře.
Zavolám jí.
Nelhala. Sapfó spolkla něco ostrého.
Musí ji operovat. Sejdeme se na klinice.
- Co? - Já vím, ale do hodiny budu zpátky.
Já ji teď prostě potřebuju vidět.
Ti psi pro ní znamenají úplně všechno.
Vždyť by tam byla docela sama.
Nevypaříme se taky?
Ahoj, vítejte.
- Ahoj. - Nevypadá moc jako magor.
Tohle není matka.
Ne, jsem Carrie. Mámina kámoška,
takže pozor na pusu.
- Pojďte dál. - Omlouváme se.
Celý on. Náš Silvio, jen plácá.
To jo.
To je Epcot.
Jako ten...
Naši milujou Disneyho.
Ahoj, Mio.
Ahoj, Brady.
On je to zrzek?
- To ne. Fuj. - Přestaň.
Můžu vám nabídnout třeba trochu vína nebo tak?
Víš co, ne díky.
Žádný víno.
Já si dám jahodovej koláč.
A taky padám hlady.
No, vlastně tady máme
na kávovém stolku výběr sýrů, jestli chcete jít dál a posadit se.
Mám intoleranci na laktózu, takže...
Jo. A já jím jenom okurku,
hnědou rejži a mořský řasy. V pohodě?
V pohodě. Teda až na to, že nic z toho tady teď nemám.
Nikdo se mě neptal, takže...
tvoje chyba.
No, neva,
nabídka platí. Pojďte dál.
Dobře.
Půjdu otevřít.
Tady máš víno.
Díky, děvče.
- Ahoj, Carrie. - Ahoj, Marku.
Vrátný neměl moje jméno na seznamu,
ale zdá se, že mě nepovažuje za bezpečnostní hrozbu.
Pojď prosím dál.
Tohle jsem teda nečekal.
- Můžu? - Děkuji.
Charlotte už tu je?
Charlotte, ne.
Charlotte nemůže přijít. Rodina změnila plán.
Nu což.
Vzala jsem si volno. Jsem nezaměstnaná...
Ty tu jsi, já tu jsem.
A on je tu.
To je Brady.
Náš šéfkuchař.
Já přináším svůj oblíbený Pinot Noir.
Je elegantní,
dělá krůtu téměř jedlou.
Dík. Teto Carrie, musím skočit pro mořské řasy.
Pohlídej krůtu a ať se Ti nepřipálí.
Vypadá přesně jako Martha Stewart...
- Půjdeme dál? - Dobře.
Kdo je to? Není to její táta?
Marku, tohle je Mia, Silvio a Epcot.
Epcot. Jako ten park?
Naši byli blázni do Disneyho.
Mio, koukej, on vypadá jako starosta z Kdovíkova.
- Otevřeme tu láhev? - Ale ovšem.
Co tady děláš?
Měla jsem o tebe velikou starost.
Co Sapfó?
Pořád jí operují.
Řekli, že je to jednoduchý zákrok, že to dělají často.
Ale pak jsem musela podepsat papír,
že nenesou zodpovědnost,
kdyby se něco stalo.
Dobře, ale myslím, že je to jen obvyklé preventivní opatření,
aby se chránili, ne?
Neznamená to, že se stane něco zlého.
Jen se chrání.
Co to spolkla?
Kousek lega, které nějaké dítě odhodilo v parku.
Vidíš? To je ten důvod, proč nejsem fanynka dětí.
Joy?
Sapfó to zvládla.
Tak to vidíš.
Miluju podzim. V tomhle ročním období
je v domě v East Hamptonu nádherně.
Ale potřebuješ někoho, s kým bys to sdílela.
Přijde ti ta krůta hotová?
No, je zlatavě hnědá.
Tak ven s ní.
Jestli není, vždycky se dá dopéct, ne?
To nemám tušení.
Hele, ty otevři, já to udělám.
Děkuju.
Šťastné Díkuvzdání!
Nesu nádivku. Promiň, jdu pozdě.
Harrymu stál, měli jsme sex.
- Myslím, že tě zabiju. - Kvůli tomu sexu?
Mark Kasabian.
Sakra. Zapomněla jsem mu zrušit pozvánku.
Ahoj!
Charlotte, tady jsi.
Jdu jenom na minutku. Přivezla jsem nádivku.
- Rodinné důvody. Moc se omlouvám. - Není třeba.
S Carrie si tu budeme dělat společnost.
- Můžu s tebou mluvit? - Jistě.
- Tak jo. - Můžu?
Ovšem.
- Jdeme. - Pojď, pojď.
Ahoj.
Půjdeme sem.
Koho to přitáhla máma Mia?
- To je doprovod. - Kde je Miranda?
Není tady. Joy onemocněl pes.
Takže ona tady taky není?
A proč měla tolik řečí, že nepřijdu já?
Nejde o to, že ti něco vyčítala,
ale že ti něco vyčítám já.
Ty mi opravdu chceš dohodit Marka?
Přišlo mi, že v divadle jste si rozuměli.
Rozuměli?
Jen jsme si povídali.
Prostě mi vadí, že si myslíš, že pro tebe nikde neexistuje muž.
Ale je tady muž. A je vážně chytrý a náramně kultivovaný.
Jenže už byl třikrát ženatý.
O tom já vím. Ale má vlastní letadlo.
Jo, děvče!
Jo, holka! Jo!
Ahoj!
Promiňte, že jste čekali.
Pes mé přítelkyně musel na akutní operaci,
tak jsem chtěla být s ní.
Tak to je super.
Ale všechno je v pořádku. Už doma odpočívají.
Já psy miluju.
Mívala jsem štěně,
ale někdo nechal otevřený dveře bylo pryč.
Kde máte záchod? Potřebuju.
Ahoj.
Já jsem Miranda.
Bradyho máma.
Epcot.
Ahoj, Epcot.
Jako ten park.
Rodiče byli blázni do Disneyho.
Jasně. Ahoj.
Já jsem Miranda.
- A ty jsi? - Furt hladovej, holka.
Mohl bys tu muziku malinko ztlumit?
Děkuju.
Snad jíte řasy a okurku, protože krůta je syrová.
Ne! Vážně?
Nám už připadala hotová, že, Marku?
To rozhodně ano. Asi nás zmátla ta tmavě zlatavě hnědá.
No, můžeš ji dát do trouby?
Jistě. Máte dvě hodiny?
Bože můj.
Omlouvám se.
Ty se cpeš sýrem?
Jo.
Tak proč jsem běhal po Čínský čtvrti
a sháněl ti na díkuvzdání řasy?
Nikdo to po tobě nechtěl.
Takže znovu je to tvoje chyba, kámo.
Řeklas, že jíš jen tohle.
Nejsem si jistá, o co tady přesně kráčí,
ale zkusme se všichni uklidnit.
Ona mi nepřijde jako magor.
Ne? Ona je magor. A tohle celý je šílený.
Hej! Snaží se pro nás udělat něco hezkýho.
A já bych se ke svý mámě tak hnusně nikdy nechovala.
Myslíš mámu, která tě blokla na Facebooku?
Mělo to bejt jen mezi náma.
Nemá tu někdo zápalky?
S tím sýrem je to vážný.
Najedli se a zmizeli.
Až na Marka.
A co ji to vůbec napadlo?
Já ti nevím. Charlotte je přesvědčená, že bych do Marka šla,
protože má letadlo.
A až vyleze z toho záchodu,
tak ti garantuju, že se zeptá, jestli by mě nemohl doprovodit domů.
- Tím letadlem? - A já budu muset svolit.
Kvůli tomu, co jsi ty a tvoje rozšířená rodina tomuto dobrému muži způsobila.
Bože. Ten můj nový vztah je tak vyčerpávající.
Osobně se ti upřímně omlouvám.
Za všechny. Až na toho, kdo rušil věčným odbíháním na záchod.
Kdo to byl?
Epcot. Jaks to mohla zapomenout?
Epcot. Jasně.
Ne.
Ne, ne.
Zmiz. Zmiz.
Prosím.
Ne, ne!
Dobrá zpráva?
Brady se na mě tak zlobí, že stráví noc u Steva.
Takže se udobří.
Je to velmi nešťastné.
Ale došlo k poruše odpadu.
A rád bych zdůraznil, že to vůbec není moje chyba.
Nemám žádný problém s francouzským sýrem.
On přetekl záchod?
No, nejenže přetekl, pokračuje v tom. A zdá se, že to nemá konce.
Promiň, Marku.
Bože!
No, vyprovodím se sám.
Co se to děje s mým životem?
Přeci nedávno jsem byla svobodná a šťastná
Nová práce, zamilování,
svět kolem mi byl fuk. Teď, podívej.
No jo, stane se.
Ale ani v tom nejedu.
Jsou to rodinné problémy Bradyho a Joy.
Joy není v pohodě s rodinami
a mně možná, nebo možná ne, vstoupí do života dítě.
V tomhle jsi vyhrála.
Mia tě vzala na milost.
Vyhrála jsem bitvu, prohrála válku.
To bude Mark,
vrátil se pro svoji důstojnost.
Jdu pozdě na koláč?
Ty nikdy. Ne. Miranda klečí na záchodě na kolenou.
A důvodem je... radši nic.
Pojď dál.
Co tady děláš?
No, Sapfó pokojně spí vedle Sokrata a tak mě napadlo:
Tys strávila svátek s mou rodinou,
tak já ho strávím s tvou.
Co, teď ty?
My jsme ale hrozné plačky.
Díky, že jsi přišla.
Takže po celé té době, co jsme spolu,
si myslíš, že jediný důvod, proč jsem tě požádal o ruku,
je ten, že chci mámu?
Ano.
Aha.
Řeknu ti...
no, nenacházím ta správná slova, takže...
Nebudu to uklízet!
Mami ukaž, co jste s tetou Carrie vyfotily v divadle.
Vymazala jsem to.
Nechtěla jsem vyvolat dojem, že si tě zařazuju.
Nebylo to mý já. Byla to role.
Něco mám.
- Jo? - Jako fakt?
- Jo? - V životě budu ještě mnoha lidmi.
- Tak jo. - Tady. Mám tu těch fotek aspoň milion.
- Jsou moc pěkné. - Tos fotila ty?
Tahle se mi líbí. Pošli mi ji.
Dobře.
Víš, co je nejlepší na tom, že už nejsem na očích?
Druhý kus koláče.
Ne, ne. Běž. Natáhni si nohy.
Celý den vaříš.
Uklidím to tady.
Uklidíš to tady.
A víš co? Nechybí mi lepek.
Kdo chce čaj? Mami?
Ano, prosím.
To je ono.
Mám ráda citrónový, ale...
- Dobrota. - Chutná mi.
EPILOG
Žena si uvědomila, že není sama,
ale sama sebou.