- Sveiki. - Laba diena.
- Staliuką vienam. - Tuojau pat.
Prašom čia.
Ėjau pro šalį, ši vieta pasirodė tokia įdomi.
Suprantu jus.
Atsiprašau.
- Štai, prašom. - Ačiū.
Mūsų meniu.
O, sveiki.
Mano pirmas kartas čia, todėl aš... Suspaudyti ko noriu?
O ko aš noriu? Kas jums patinka?
YPATINGI PASIŪLYMAI NARIAMS
Aštrus sultinys, krevetės, kininiai bastučiai.
- Puiku, kaip pasakysite. - Rinkitės du.
Ką du?
Nenumanau, ką padariau ką tik.
Kas čia?
Tomis, kad jums nereikėtų valgyti vienai.
Nesuprantu, kaip vaikystėje galėjau nieko nežinoti apie Aną Lou,
vergo anūkę,
sukūrusią ikoniškąją Žaklinos Kenedi vestuvinę suknelę.
Kalbu ne tik kaip
afroamerikietė vestuvinių suknelių dizainerė.
Liza, turi išties neblogos medžiagos.
Vertėjo važiuoti į Vašingtoną.
Pakaks.
Ji nuostabi. Be to, puiki verslininkė.
Nesutiko pasikalbėti, kol pažadėjau
atsivesti drauges į jos vestuvinių suknelių šou Niujorke.
Sėkminga vestuvinių suknelių kūrėja?
Rašo Terė Kirk, tavo bičiulė iš Obamų prodiusavimo kompanijos.
Jai atrodo, kad Mišelė Obama per daug žinoma,
kad tiktų šiam serialui.
Kartoju tai visiems nuo gegužės.
Viešpatie.
Viešpatie!
Bet ji pristatys serialą Mišelei ir jei jai patiks,
Mišelė galbūt įgarsins serialą!
Po velnių! Mums pavyko!
Gal ir pavyks!
Jai serialas tikrai patiks! Mums pavyks!
Mums reikia atšvęsti!
Reikia atšvęsti. Eime pavakarieniauti!
Negaliu vakarieniauti su tavimi.
Šįvakar atvažiuoja mano anyta.
Suprantu, tuomet bent išgerkime, ką manai?
Taip, laiko turime,
bet mes negalime eiti išgerti ar pavakarieniauti,
negalime eiti kartu niekur už šios studijos ribų.
Galime tik dirbti kartu, nieko daugiau.
Ir turime užgniaužti viską, kas tarp mūsų vyksta.
Mus gali sieti tik darbas.
Ar tai įmanoma, nežinau, bet taip turi būti.
Suprantu, tu ištekėjusi, aš vedęs.
- Taip, aš turiu vyrą. - Būtent taip ir pasakiau.
Suprantu.
Klausyk, Liza, aš puikus montuotojas,
dėl to suprantu, kad į mūsų serialą geriau nekelti to,
kas čia dabar vyksta.
Taip tik sugadinsime sau gyvenimus.
Bet mes tai išspręsime.
- Mes tai išspręsime. - Būtent taip ir pasakiau.
Tik darbas.
- Kita vertus... - Pačiu laiku.
Šveicariškas enčiladas čia, o su raudonuoju padažu - ten.
- Ačiū. - Laba ačiū.
Tikrai nenori ateiti per Padėkos dieną?
Tik manęs tame chaose tau tetrūksta.
Ta mergina. Kokia ji?
Kaip čia gražiau pasakius? Bijau, kad ji visiška idiotė.
Kerštinga idiotė, kuri parašė Breidžiui, jog atėjau ir sutrikdžiau jos aurą.
Breidis jai pasakė, kad man bipolinis sutrikimas.
- Argi ne? - Dabar jis su manimi taip pat nesikalba.
Nors ne, kažkiek gal kalbasi.
Prabyla, kai baigiasi avižų pienas
arba kai reikia interneto slaptažodžio.
- Viešpatie, vaikai gimdo vaikus. - Būtent.
Gailiuosi, kad šitaip pratrūkau.
Nereikėjo burnoti ir kraustytis iš proto.
Paskambinsiu jam, gal parašysiu.
- O ką planuoji sakyti? - Nežinau.
"Labas, Breidi, čia tėtis. Myliu tave.
Užjaučiu, kad, po šimts, šitaip sumovei savo nelemtą gyvenimą."
Oi, Stivai.
- Ir už ką mums visa tai? - Nežinau.
Per kiekvienas Kalėdas jam į kojines kišau prezervatyvus
nuo tada, kai jam suėjo 14 m.
Pamenu, vieną net buvai užmovusi ant banano, kad pamokytum.
Tik bananą sugadinau.
- Ką mums dabar daryti? - Kaip nors išspręsime viską.
Gausime galimybę bendrauti su savo anūku.
Tikrai taip.
- Puiku. - Taip.
Tą patį galvoju.
Šaunu.
Nesu pasiruošusi tam.
Nesu pasiruošusi frazei "mūsų anūkas".
Suprantu.
Ji graži?
Kodėl klausi?
Labas rytas.
Išsimaudei duše be manęs?
- Kaip negerai. - Tikrai negerai.
Bet žinai, kas gerai?
Mano verslas įsisuka, dėl to turiu nueiti anksčiau,
nes rytoj popiet eisiu į vestuvinių suknelių šou.
Panašu į visišką laiko gaišimą.
Kas panašu į laiko gaišimą?
Vestuvės.
Kvaila idėja, nemanai?
"Ar imate šitą žmogų? O šitą?
Tikrai imate? Puiku, pasirašykite čia."
Damos, jie priešais pavalgyti atėjusią moterį pasodina lėlę.
Pietūs, per kuriuos degi iš gėdos.
Negaliu patikėti.
Patikėk, tai tikra tiesa, savo kailiu patyriau vakar.
- Negali būti. - Reikia parašyti į "Yelp".
Sėdėjau sustingusi iš siaubo, kol šalimais važinėjo robotai padavėjai.
Regis, viena likusi moteris prilygsta tragedijai ne tik praeityje,
bet ir ateityje.
Mums ten.
Adamas tiesiogine ta žodžio prasme sumyžo santuokos idėją.
Jis tiesiog netiki santuoka.
Jo motina niekada nebuvo ištekėjusi, jis neturi pavyzdžio.
- Santuoka jam atrodo nesąmonė. - O ką tu galvoji apie tai?
Panašu, kad įsimylėjau vyrą, kuris niekada nesituoks.
- O tu privalai ištekėti? - Nežinau. O privalau?
Gal tik įsivaizduoju, kad privalau?
Nuo mažų dienų buvau ruošiama santuokai.
Net nesišaipysiu.
Balta suknelė man nepriklauso,
labiau tinka šafranas ir auksas, bet svarbiausia - ceremonija ir šventė.
Apie tokią romantiką aš svajojau.
Nuo tada, kai buvai maža.
Būtent.
Sulaukus tokio amžiaus man tikrai reikia santuokos ar tik esu jai užprogramuota?
- Pala, tu buvai ištekėjusi. - Buvau.
Kodėl norėjai ištekėti?
Nes... tai reiškė,
kad mane pasirinko.
Matai, dabar jau apsiverksiu.
- Tau neatrodo, kad Adamas tave pasirinko? - Mano jausmai Adamui stiprūs,
dar niekada jokiam vyrui nieko panašaus nejaučiau.
Bet ar jis mane pasirinko?
Ar apskritai jis čia kuo dėtas, gal tai tik mano bėda?
Kažkas turi įspėti šitas mielas naivias merginas,
kad santuoka - kur kas daugiau nei tik nuostabi suknelė.
Nesutinki?
Tai nuolatinės abejonės, kai nežinai, kaip jam padėti,
kaip prilaikyti liežuvį.
Ir dar vėžys. Nepamiršk vėžio.
Haris visai palūžo, tarp mūsų lytinių santykių neliko.
Ir kaip tu dėl to jautiesi?
Dabar nesvarbu, kaip jaučiuosi aš.
Ar būna svarbu, kaip jaučiamės mes?
Visada svarbūs tik jų jausmai ir nusivylimai.
Viešpatie - ką sakyti, ko nesakyti, kad padėtum.
Herbertas šlaistosi po namus apsimesdamas.
kad skaito "The Wall Street Journal",
o man tik norisi surikti: "Grįžk į darbą!"
Jis tik pralaimėjo rinkimus, tai ne pasaulio pabaiga.
Ta suknelė graži.
Gražus akių dūmimas.
Ar dabar, žinodama, kokia iš tiesų yra santuoka,
- tekėtum? - O, žinoma.
Aš taip pat.
Smagu, kad galėsiu parodyti tau atnaujintą laiptinę.
O aš galiu likti viena visą likusį gyvenimą.
Kodėl? Ne!
Tikrai susirasi naują vyrą.
Vakar pietavau su lėle.
Rimtai, nors...
kokia aš būsiu gyvendama viena?
Žinau, man daug teko gyventi vienai,
bet dar neteko gyventi su mintimi,
kad visą gyvenimą liksiu viena.
Net mirus Šauniajam...
po viso to šoko ir nevilties
kažkur giliai jaučiau, kad...
"Eidenas. Galbūt Eidenas."
Dar visai neseniai, nors Dankanas man aiškiai pasakė,
kad negrįš,
aš vis tiek dar galvojau - "O gal?"
Turiu liautis galvojusi apie vyrus.
Turiu susitaikyti su mintimi, kad galbūt liksiu viena.
Tiesą sakant, tai jokia tragedija.
Tiesiog turiu su tuo susitaikyti. Ir taškas.
Tu tokia nuostabi.
Tuo niekada neabejojau.
Labas.
Kaip tie vestuviniai reikalai?
- Akinančiai. - Tikrai?
Duokš ranką.
Aš, Liza, imu tave, Herbertai,
vilkintį nesvarbu ką - "Tom Ford" kostiumą ar treningą -
iki kol mirtis mus išskirs.
Aš išsikapstysiu.
Mes išsikapstysime.
Kavos?
Ačiū.
Kokie čia svogūnėliai?
Nesakysiu. Pavasarį pražydę nustebins.
Ačiū.
Bent taip galiu atsidėkoti.
Dirbi čia Padėkos dienos rytą.
- Eilinis ketvirtadienis. Nieko ypatingo. - Kaip pasakysi.
Pamiršau, kad Sima sakė, jog netiki tradicijomis.
Dauguma tradicijų.
A, tu apie tą santuokos reikalą.
- Turi klausimų. - Taip.
Bet tik vieną.
Ar Sima - eilinis ketvirtadienis?
Sima tikrai nėra eilinis ketvirtadienis.
Ji ypatinga. Ji...
Ji - visas gyvenimas.
Taigi, Adamai.
Sodos išties mielas,
bet aš pagalvojau,
ar nevertėtų čia sugrąžinti daugiau laisvės ir laukinės gamtos,
kuri labiau man tiktų.
Puiki mintis.
Taip ir padarykime.
Šarlote.
- Man pasistojo. - Ką?
- Man stovi, mažute. - Tikrai?
Kaip? Kodėl dabar?
Kas žino? Negaiškime laiko!
Žinoma, tuoj, lekiam!
- Kur judu susiruošėte? - Padėkoti.
PYRAGŲ KARALYSTĖ
- Geros Padėkos dienos, Šana! - Aš pervargusi kaip velnias.
O, taksi!
- Labas! - Taksi laukia, štai pyragas
ir dar turiu paimti įdarą kalakutui.
Mama turi reikalų miegamajame.
Vadinasi, įdaro nebus. Supratau.
Ačiū!
Kaip žadėjau - "Pyragų karalystės" obuolių trupiniuotis.
Dieve, kaip miela. Užeik!
- Skaitliukas tiksi. - Ei, pasiuntinuk!
Palauk, paimk 25 centus arbatpinigių! Viso!
- Tavo apsimetėlis be gliuteno. - Ačiū, brangioji.
Laimingos dienos, kad ir kokia ji ten tau būtų.
Tu su džinsais?
Bandau prisitaikyti!
- Šokoladinis pyragas. - Ačiū.
Ir perduok Mirandai, kad labai atsiprašau, jog neateisiu.
Pagalvojau, kad geriau pasakyti Džiuzepei, kaip jaučiuosi
- po vakarienės dviese. Jis tiesiog... - Taksi.
Eik, eik!
Spėk, kaip pabeldžiau į duris? Su koja.
Baigiu įprasti.
Džoja taip pat neateis!
- Ką tik parašė. Jos šuo susirgo. - Kuo susirgo?
Nežinau, tiesiog parašė "netikėtai sunegalavo".
Kodėl kabutėse?
Breidis virtuvėje, taigi...
Bulvių košė. Mano mėgstamiausia.
Įdėsiu visą toną parsivežti namo.
Iš trylikos liko tik šeši svečiai.
- Galiu pabučiuoti šefą? - Bandyk.
Sveikutis.
Ir ką?
Nori pasakyti, kad netiki Džoja?
Liaukis.
Vakar su Breidžiu susibarėme jai girdint,
o dabar jos šuo netikėtai susirgo?
Kol kabutėmis dar neišgrūdai jos iš santykių,
gal paimk telefoną ir išsiaiškink, kas iš tiesų nutiko?
Ar nebūtų geriau palikti viską likimo valiai?
Gerai jau, paskambinsiu.
Jis ten, giliau...
Šuo tikrai serga.
Sapfas prarijo kažką aštraus.
Jam darys operaciją. Važiuosiu į kliniką.
- Kaip tai? - Rimtai?
Suprantu, bet grįšiu po valandos.
Nulėksiu trumpam susitikti.
Džojai tie šunys tokie svarbūs,
o ji ten dabar viena.
Gal ir mums iš čia nešti kudašių?
- O, sveiki, prašom užeiti. - Laba diena.
- Ji visai neatrodo trenkta. - Čia ne jo motina.
Ne, aš Kerė. Aš jo motinos artima draugė, tad galvokite, ką kalbate.
- Užeikite. - Atsiprašau už jį.
Čia... Čia Silvijus.
Jis ypatingai atviras.
Taip, tikrai.
Čia Epkot.
- O! Kaip... - Mano tėvai pamišę dėl Disnėjaus.
Labas, Mija.
O, sveikas, Breidi.
- Jis raudonplaukis? Verčiau jį mesk. - Liaukis.
Galiu pasiūlyti jums vyno?
Taip, ne, ačiū. Man vyno negalima.
Aš išgersiu vyno, braškinis keksiuk. Be to, esu išbadėjęs.
Ant kavos staliuko užkandžiui rasite nuostabaus sūrio,
jei tik užeisite ir prisėsite.
Aš netoleruoju laktozės, tad...
O aš valgau tik agurkus, ruduosius ryžius ir jūrų dumblius.
Ar dėl to nebus problemų?
Jokių problemų, tik nieko panašaus neturiu.
Na, niekas manęs neklausė, tad pats kaltas.
Pasiūlymas vis dar galioja! Užeikite!
Žinoma.
Atidarysiu duris.
- Štai vynas. - Ačiū, mergyt.
Sveika, Kere.
Labas, Markai.
Durininkas mano pavardės svečių sąraše nerado,
bet regis jam nepasirodžiau pavojingas.
Užeik.
Ne šito tikėjausi.
- Gal galėčiau?... - O, ačiū.
Šarlotė dar neatvyko?
A, Šarlotė!
Ne, Šarlotė neatvyks.
Jos šeimos planai pasikeitė.
- Ką gi... - Pasiėmiau laisvadienį...
- Aš bedarbis, bet ruošiausi į protestą. - ...tu čia, aš čia.
Ir jis čia.
Čia Breidis. Jis mūsų šefas šįvakar.
Atsinešiau savo mėgstamiausio "Pinot Noir".
Subtilus, elegantiškas, su juo net kalakutas skanus.
Ačiū. Teta Kere, eisiu nupirkti jūrų dumblių ir kitų nesąmonių.
Nenuleisk akių nuo kalakuto, nesudegink.
Prarado viltį dėl Martos Siuart...
Eime į kambarį? Žinoma.
Kas čia toks? Gal čia jos tėvas?
Markai, čia Mija, Silvijus ir Epkot.
Epkot? Kaip Epokoto parkas?
Mano tėvai pamišę dėl Disnėjaus.
Mija, mergyt, šitas ponas man panašus į Kasvilio merą.
- Gal jau galime atkimšti vyną? - Žinoma.
BONDVET
Ką tu čia veiki?
Labai nerimavau dėl tavęs.
- Kaip Sapfas? - Dar operacinėje.
Jie sakė, kad procedūra labai paprasta.
- Nuolat tokias atlieka. - Tai šaunu.
Bet jie privertė mane pasirašyti,
kad jie nėra atsakingi, jei kas negero nutiks per procedūrą.
Manau, jie visad taip daro,
kad nekiltų nesusipratimų.
Tai tikrai nereiškia, kad nutiks kažkas blogo.
- Jie tik apsidraudžia taip. - Žinoma.
Ką Sapfas suėdė?
"Lego" kaladėlę, kurią koks vaikas tikriausiai pametė parke.
Todėl vaikai man ir nepatinka.
Džoja?
Sapfui sekėsi puikiai.
Na, matai.
Man patinka ruduo.
Šiuo metų laiku namas Ist Hamptone atrodo nuostabiai,
bet vienam jame nuobodu.
Ar šitas kalakutas jau iškepė?
Na, jis jau rudai auksinės spalvos.
Ištrauksiu jį. Jei dar bus neiškepęs, bus galima įkišti atgal į orkaitę.
Neįsivaizduoju.
- Atidaryk duris, aš ištrauksiu kalakutą. - Puiku, ačiū.
Laimingos Padėkos dienos!
Atnešiau įdarą. Atleisk, kad vėluoju.
Hariui pasistojo, todėl pasimylėjome!
- Nudėsiu tave. - Dėl to, kad mylėjomės?
Markas Kasabianas.
Po šimts! Pamiršau atšaukti kvietimą.
- Labas! - Šarlote, ir tu čia!
Aš tik trumpam, atvežiau įdarą.
Šeimos reikalai, labai atsiprašau.
Viskas gerai, mudu su Kere palaikysime vienas kitam draugiją.
- Galime persimesti žodeliu? - Žinoma!
- Galiu palikti? - Žinoma.
Eime.
- Labas! - Eime čia.
Kas tie žmonės su mama Mija?
- Pritariantieji dainininkai. - O kur Miranda?
Ji turėjo išlėkti, Džojos šuo ligoninėje.
Mirandos net nėra?
Tai kodėl mane taip barė, kai nusprendžiau neateiti?
Pažiūrėsim, ką sakysi, kai aš tave išbarsiu.
Bandai mus supiršti su Marku?
Man pasirodė, kad per miuziklą tarp jūsų užsimezgė ryšys.
Ryšys? Mes tik kalbėjomės.
Man nepatiko tavo mintis, kad liksi vieniša, neberasi vyro.
Štai tau vyras. Jis protingas ir kultūringas.
Jis buvo vedęs tris kartus.
Žinau, bet jis turi lėktuvą.
Taip, mergyt! Taip!
Sveiki.
Atsiprašau, kad užtrukau.
Mano draugės šuniui skubiai buvo atlikta operacija,
norėjau ją paguosti.
O, labai šaunu.
Viskas išsisprendė, jie ilsisi namuose.
Myliu šunis.
Turėjau šuniuką,
bet kažkas paliko praviras duris ir jis pabėgo.
Kur jūsų tualetas? Reikalas spaudžia.
Labas, aš Miranda.
- Breidžio mama. - Epkot.
Malonu, Epkot.
Kaip Epkoto parkas, jos tėvams patiko Disnėjus.
- Supratau. - Puiku.
Sveiki, aš Miranda, o kas jūs?
Vis dar peralkęs, mergyt.
Gal galėtum pritildyti muziką?
Ačiū.
Tikiuosi, visiems patinka jūrų dumbliai
su agurkais, nes kalakutas žalias.
Negali būti!
- Mums su Marku pasirodė iškepęs. - Tikrai taip.
Spėju, mus suklaidino ta tamsiai kaštoninė spalva.
Negali įkišti jo atgal į orkaitę?
Galiu, o dvi valandas lauksite?
Viešpatie, labai atsiprašau.
Valgai sūrį?
Taip.
Tai kam aš laksčiau po kinų kvartalą
per Padėkos dieną ieškodamas jūrų dumblių?
Niekas tavęs neprašė.
Pasikartosiu - pats kaltas, biče.
Juk sakei, kad valgai tik tokį šlamštą.
Nesuprantu, kas čia dabar vyksta, bet gal visi nusiraminkime.
Ji neatrodo visiška beprotė.
Ji beprotė. Tai, kas čia vyksta, yra beprotybė.
Ei!
Ji tik stengiasi dėl mūsų.
Negalima taip negerbti savo motinos.
Kalbi apie tą motiną, kuri užblokavo tave feisbuke?
Tikėjausi, kad niekam neišduosi.
Gal kas turi degtukų?
Po to sūrio dabar ten sunku kvėpuoti.
Visi prisirijo ir išsilakstė.
Liko tik Markas.
Ir ką ji sau galvojo?
Šarlotė nusprendė, kad Markas man tinka,
nes turi lėktuvą.
Išėjęs iš tualeto, garantuoju,
jis pasiūlys mane parvežti namo.
- Gal parskraidins lėktuvu? - Ir aš turėsiu sutikti
dėl to, ką tu ir tavo nauja giminė
privertė tą žmogų iškęsti.
Mano nauji santykiai siaubingai varginantys.
Asmeniškai visų atsiprašiau.
Tik ne tos, kuri vis lakstė į tualetą.
Kas ji tokia?
- Epkot. Kaip galėjai pamiršti? - Epkot. Teisingai.
Ne.
Leiskis.
Ne, prašau!
Ne!
Nori gerų naujienų?
Breidis taip ant manęs pyksta, kad nakvos pas Stivą.
Gal net susitaikys.
Įvyko kai kas negero
su kanalizacija.
Bet noriu pabrėžti, kad kanalizaciją užkimšau ne aš.
Prancūziškas sūris mano viduriams tinka.
- Užsikimšo tualetas? - Viskas teka per viršų.
Ir nesustoja.
Oi, atleisk, Markai.
O, Viešpatie!
Ką gi, gal jau eisiu.
Kas nutiko su mano gyvenimui?
Prieš šešis mėnesius buvau laisva ir nerūpestinga.
Naujas darbas, meilė, neturėjo nė menkiausio rūpestėlio.
Dabar pažiūrėk į mane!
Visko gyvenime nutinka.
Bet tai net ne mano šūdai!
Kuičiuosi su tos nepažįstamosios, Breidžio ir Džojos šeimos šūdais.
Džojai nejauku giminių apsupty,
o aš galbūt turėsiu anūką, o gal ir neturėsiu.
Šįkart laimėjai tu.
Mija juk atėjo pas tave į svečius.
Laimėjau mūšį, pralaimėjau karą.
Atidarysiu, tikriausiai Markas grįžo susirinkti savigarbos likučių.
- Ne per vėlu pyragui? - Tikrai ne.
Miranda ropinėja aplink klozetą.
Įspėjimas - priežastis labai šūdina.
Užeik.
Ką tu čia darai?
Kol Sapfas ramiai sau miega prie Sokrato, pamaniau,
praleidai šventes su mano šeima, aš galiu praleisti su tavąja.
Kas dabar?
Mes apgailėtinos.
Ačiū, kad atėjai.
SOULAS
Praleidome šitiek laiko kartu,
o tu galvoji, kad paprašiau tavęs už manęs tekėti tik todėl,
kad man reikia mamytės.
Taip.
Suprantu.
Pala...
Man trūksta angliškų žodžių, taigi...
Aš šito netvarkysiu.
Eikš, brangusis.
Mama, parodyk man tetos Kerės darytą fotografiją iš miuziklo.
Oi, ištryniau ją.
Pamaniau, kad nusiminsi, jei pasiliksiu tokią nuotrauką.
- Juk ten buvau ne aš. Personažas. - Aš turiu kelias nuotraukas.
- Rimtai? - Taip.
Pabūsiu įvairiausiais žmonėmis per gyvenimą.
- Puiku. - Štai.
- Padariau milijoną tavo nuotraukų. - Šitos labai gražios.
Esi puiki fotografė.
- Man šita patinka, atsiųsk man. - Gerai.
Žinai, kas geriausia, kai nebereikia būti viešumoje?
Antras pyrago gabalėlis.
Ne, ne, eik, prigulk.
Visą dieną sukaisi virtuvėje.
Sutvarkysiu šitą netvarką.
Sutvarkysi šitą netvarką.
Viskas, kas mano
Žinai, gliuteno man netrūksta.
- Kas nori arbatos? Mama? - Taip, prašyčiau.
Man patinka citrinos, tik...
- Ne, šitas geras. - Man jis patinka.
EPILOGAS
Moteris suprato, kad ji nėra vieniša, tik gyvena viena.
...negalėtų būt tokių dviejų
Mergyt, tu mano gyvenimas, Tik pasiklydau svajose...
Vertė: Rasa Dirgele