- Hei. - Hallo.
- Bare én. - Greit.
Denne veien.
- Jeg gikk forbi. Det så interessant ut. - Ja.
Unnskyld meg.
- Vær så god. - Takk.
Her er menyen.
Å, hei.
Det er første gang jeg er her. Så jeg bare trykker på det jeg vil ha?
Hva vil jeg ha? Hva liker du?
Krydret buljong, reker, pak choi.
- Ja. Som du vil. - Velg to.
Velg to hva?
Jeg aner ikke hva jeg nettopp gjorde.
Hva er det?
Tommy Tomat. Du trenger ikke å spise alene.
Det er vanskelig å tro at jeg som barn ikke visste om Ann Lowe,-
- barnebarnet til en slave, som designet Jacqueline Kennedys ikoniske brudekjole.
Og jeg snakker ikke bare som afroamerikansk bryllupsdesigner.
Du har noen flotte ting her, Lisa. Vel verdt turen til D.C.
Hun er utrolig. En utrolig forretningskvinne også.
Hun skrev ikke under før jeg sa ja-
- til å ta med mine fashionista-venner på brudeshowet hennes.
Hun er en bryllupsstjerne, altså? Ikke verst.
Det er Terry Kirk, din venn i Obamas' produksjonsselskap.
Hun føler at "Michelle Obama er for kjent til å være et tema i serien din."
Jeg har sagt det til alle siden mai.
Herregud.
Herregud!
"Men hun gir grovklippingen til Michelle,-
- og hvis hun liker det, vil hun vurdere å være forteller i serien!"
- Fy faen! Vi har henne! - Kanskje! Kanskje vi har henne.
Hun vil elske det. Vi har henne, kom an!
Vi må vekk herfra! Vi må spise middag og feire det! Kom igjen!
Jeg kan ikke spise middag med deg.
Svigermoren min kommer i kveld.
Ok. Vi har i det minste tid til å ta en drink.
Ja, vi har tid, men vi kan ikke ta en drink eller spise middag-
- eller dra noe annet sted utenfor redigeringsrommet.
Dette må handle om jobb, bare jobb.
Og vi må sveive, hva enn dette er, inn igjen.
Fordi det må handle om jobb.
Kan det bare handle om jobb? Fordi det må det.
Jeg skjønner. Du er gift, jeg er gift.
- Ja, jeg er gift. - Jeg sa det nettopp.
Ok.
Hør her, Lisa, jeg er en veldig god redaktør,-
- og jeg vet nok til ikke å legge den neste "hva enn dette er"-scenen-
- i filmen vår.
Det vil ødelegge alt for oss begge.
Vi finner ut av det.
- Vi finner ut av det. - Jeg sa også det.
Jobb.
- Men så... - Nettopp.
Enchilada suiza her, og enchilada roja der.
- Takk. - Takk.
Sikker på at du ikke vil komme til Thanksgiving?
Ja. Tenk deg meg i den blandingen også.
Hvordan er denne jenta, da?
Hvordan kan jeg si det pent? Jeg er redd hun kan være en idiot.
En hevngjerrig idiot som tekstet Brady og sa at jeg kom og krenket auraen hennes.
Brady sa at jeg var bipolar.
- Er du ikke det? - Så nå snakker han ikke med meg heller.
Nei, det er faktisk ikke helt sant.
Han sier ting som: "Vi er tomme for melk" og: "Hva er Wi-Fi-koden?"
- Herregud. Babyer som får babyer. - Ja.
Jeg burde ikke ha eksplodert sånn, ropt "faen" og alt det.
- Jeg ringer ham, legger igjen en beskjed. - Ja? Hva skal du si?
"Hei, Brady, det er pappa. Jeg elsker deg. Jeg er lei for at du ødela livet ditt."
Å, Steve.
- Hvordan kom vi hit? - Ja.
Jeg har puttet kondomer i strømpen hans hver jul siden han var 14.
Du satte til og med en på en banan for å vise ham hvordan.
En bortkastet banan!
- Hva skal vi gjøre? - Vi finner ut av det.
Aldri i livet at barnebarnet vårt ikke skal kjenne oss. Aldri i livet.
- Bra. - Ja.
Det føler jeg også.
Bra.
Jeg er ikke klar for dette.
Jeg er ikke klar for å høre uttrykket "barnebarnet vårt".
Ja.
Er hun pen?
Hvorfor spør du om det?
God morgen.
Dusjet du uten meg?
- Det er en nedtur. - Skikkelig nedtur.
Men forretningen min tar seg opp, så jeg må dra tidlig i dag,-
- for jeg tar fri for å gå på moteshow i morgen.
Høres ut som bortkastet tid.
Hva er bortkastet tid?
Bryllup.
Det er en latterlig idé.
"Tar du denne? Tar du den?"
"Gjør du? Ok, signer denne."
Damer, de setter en guttedukke overfor enhver kvinne som spiser alene.
Lunsj med skam på siden.
Det kan ikke stemme.
Tro meg, det er helt sant. Jeg opplevde det i går.
- Ikke faen. - Vi burde skrive noe på Yelp.
Jeg satt der i sjokk mens robotservitører suste forbi meg.
Så ikke bare var det tragisk for kvinner å være alene før,-
- det er også et problem i fremtiden.
Den veien.
Adam sto der og pisset på ideen om ekteskap.
Han tror ikke på det.
Moren hans var aldri gift, så han har ingen referanse.
- Han tror dette er en spøk. - Hva tror du?
Jeg tror jeg er forelsket i en mann som aldri vil gifte seg.
- Må du gifte deg? - Jeg vet ikke. Jeg mener, må jeg?
Eller tror jeg bare at jeg må?
Helt siden jeg var lita, har jeg viet meg til det.
- Ikke for å være morsom. - Aldri for den hvite kjolen.
Noe i safran og gull til meg, men det er seremonien og feiringen.
Romantikken er noe jeg har drømt om.
- Siden du var ei lita jente. - Nettopp.
Vil jeg virkelig ha det i min alder, eller er jeg bare programmert til det?
- Vent, du var gift. - Ja.
Hvorfor ville du ha det?
Jeg tror fordi...
...det betydde at jeg ble valgt.
Ser du? Nå begynner jeg å gråte.
- Føler du ikke at Adam har valgt deg? - Jeg føler Adam.
Jeg føler ham mer enn noen annen mann.
Men føler jeg meg valgt av ham?
Er det hans ansvar, eller er det noe galt i meg?
Noen må fortelle disse søte, intetanende jentene-
- at ekteskap er mye mer enn den nydelige kjolen.
Ikke sant?
Det handler om forvirring, ikke å kunne hjelpe, og å holde munn.
Og kreft. Ikke glem kreften.
Harry er knust over at kjærlighetslivet vårt ikke er som før.
Og hvordan takler du det?
Det handler ikke om meg nå.
Handler det noen gang om oss?
Det handler om følelsene deres, skuffelsene deres.
Hva man skal si eller ikke si for å hjelpe.
Herbert har sturet og latt som han leser Wall Street Journal hver dag.
Og jeg vil bare skrike: "Gå tilbake på jobb!"
Han tapte valget, det er ikke verdens undergang.
Den er pen.
Ganske villedende.
Hvis du visste det du vet nå, hvordan det virkelig er, ville du fortsatt giftet deg?
Absolutt.
Jeg også.
Jeg gleder meg til å vise deg den nye gangen min.
- Jeg blir kanskje alene resten av livet. - Hva? Nei!
Det kommer en ny mann i livet ditt.
I går spiste jeg lunsj med ei dukke.
Men seriøst...
Hvem vil jeg være alene?
Ja, jeg vet jeg har bodd mye alene,-
- men jeg har aldri bodd alene-
- uten tanken på at jeg ikke ville være alene lenge.
Selv da Big døde, etter...
...sjokket og den totale ødeleggelsen...
...tenkte jeg i bakhodet:
"Aidan. Kanskje Aidan."
Og nylig sa Duncan tydelig til meg:
"Jeg kommer ikke tilbake."
Jeg tenkte: "Kanskje."
Men jeg må slutte å tenke: "Kanskje en mann."
Og begynne å akseptere at det kanskje bare blir meg.
Og at det er ikke en tragedie, men et faktum.
Og jeg må bare begynne å akseptere det. Punktum.
Du er så fantastisk.
Det var aldri spørsmål om det.
Hei.
Hvordan var bryllupsgreia?
- Opplysende. - Ja? Hvordan det?
Gi meg hånden din.
Jeg, Lisa, tar deg, Herbert,-
- i design- eller joggedresser...
...til døden skiller oss ad.
Jeg kommer over dette.
Vi kommer over dette.
Litt kaffe?
Takk.
Hvilke knoller planter du?
Det sier jeg ikke. Det blir en overraskelse til våren. Takk.
Det minste jeg kan gjøre. Du jobber her ute på Thanksgiving-morgenen.
- Det er bare en torsdag. Intet spesielt. - Akkurat.
Seema sa at du ikke tror på den tradisjonen. Eller mange tradisjoner.
Den gamle... ekteskapsgreia.
- Du har spørsmål. - Ja.
Bare ett.
Er Seema bare en torsdag?
Seema er definitivt ikke bare en torsdag.
Hun er spesiell. Hun er...
Hun er enestående.
Så, Adam.
Denne hagen er nydelig.
Men jeg tenkte:
Vi går tilbake til noe mer vilt, fritt her ute. Noe mer meg.
Flott.
Vi gjør noe mer deg.
Charlotte.
- Jeg er stiv. - Hva?
- Jeg er sprø og klar til å beise. - Virkelig?
Hvordan? Hvorfor nå?
- Hvem vet? La oss ikke kaste bort dette. - Ok, kom igjen!
- Hvor skal dere to? - Vi skal takke.
THE PETITE PIE PLACE
- God Thanksgiving, Shana. - Jeg er så jævla utslitt.
Å, drosje!
Drosjen venter. Her er paien deres, og jeg skal hente litt fyll.
Mamma er opptatt på soverommet.
Ok, så ikke noe fyll. Skjønner.
Takk!
Jeg lovet deg en eplepai fra Petite Pie Place.
Herregud, dette er så fint. Kom inn!
- Taksameteret går. - Hei, bud!
Jeg har 25 cent i driks til deg. Ha det!
- Din glutenfrie bedrager. - Takk, kjære.
God hvilken-dag-det-enn-er.
- Har du på deg jeans? - Når man er i Roma...
- En sjokoladekrempai. - Takk.
Si til Miranda igjen at jeg er lei for at jeg droppet det.
Jeg vil fortelle Giuseppe hva jeg føler etter en privat middag. Han er bare...
- Drosje. - Dra!
Gjett hvordan jeg banket på døra? Med foten. Jeg blir god til dette.
Nå kommer ikke Joy heller!
- Hun sms-et. Hunden er syk. - Hva er galt med hunden hennes?
- Uklart, bare "plutselig syk". - Hvorfor bruker du hermetegn?
Brady er på kjøkkenet, så...
Potetmos. Favoritten min.
Jeg sender deg hjem med tonnevis. Gjestelisten falt fra 13 til 6.
- Kan jeg kysse kokken? - Gå inn på egen risiko.
Hallo.
Så, hva er greien?
Sier du at du ikke tror på Joy?
Kom igjen.
Brady og jeg kranglet om i dag foran henne,-
- og nå er hunden hennes "plutselig syk"?
Før du hermetegner henne ut av forholdet,-
- ring og finn ut hva som egentlig skjer.
Er det ikke bedre å la dette ulme til det ikke er noen vei tilbake?
Ok. Jeg ringer henne.
Den er på bakrommet...
Det er ekte.
Sappho svelget noe skarpt. De må operere. Jeg møter dem på klinikken.
- Hva? - Hva?
Jeg er tilbake om en time.
Jeg løper inn til henne.
Hundene betyr alt for henne,-
- og hun kommer til å sitte der alene.
Skal vi også stikke?
- Å, hallo. Velkommen. - Hei.
- Hun ser ikke gal ut. - Dette er ikke moren.
Nei, jeg er Carrie. Jeg er morens nære venn, så vær forsiktig med hva du sier.
- Kom inn. - Beklager det.
Det er Silvio.
Han klikker.
Han gjør det.
Dette er Epcot.
- Å! Som i... - Foreldrene mine var Disney-friker.
Hei, Mia.
Hei, Brady.
- Er han rødhåret? Nei, jente. Ha det. - Slutt.
Kan jeg tilby dere litt vin eller noe?
Nei takk. Ingen vin til meg.
Jeg tar vin, Jordbærkake. Og jeg er skrubbsulten.
Vi har en nydelig ostetallerken på salongbordet-
- hvis dere vil komme inn og sette dere.
Jeg er laktoseintolerant, så...
Ja, og jeg spiser bare agurk, brun ris og sjøgress.
Er det greit?
Ja, det er greit, men jeg har ikke noe av det.
Ingen spurte meg, så det er på din kappe.
Tilbudet gjelder fortsatt. Kom inn.
Ok.
Jeg skal åpne døren.
- Her er vinen din. - Takk, jente.
Hei, Carrie.
Hei, Mark.
Navnet mitt sto ikke på listen til dørvakten,-
- men han anså meg vel ikke som en sikkerhetstrussel.
Kom inn.
Det var ikke dette jeg forventet.
- Kan jeg...? - Takk.
Er Charlotte her?
Å, Charlotte!
Nei, Charlotte kan ikke komme.
Familien endret planene sine.
Å. Vel...
Du er her, jeg er her.
Og han er her.
Dette er Brady. Han er kokken vår.
Jeg tok med min favoritt-pinot noir.
Diskré, elegant, gjør nesten kalkun spiselig.
Takk. Tante Carrie, jeg må hente sjøgress og sånt.
Hold øye med kalkunen, ikke la den bli brent.
- Det er faktisk helt Martha Stewart... - Skal vi gå inn? Ok.
Hvem er det? Faren hennes?
Mark, dette er Mia, Silvio og Epcot.
- Epcot. Som senteret? - Foreldrene mine var Disney-friker.
Mia, mannen her gir ordføreren i Whoville-vibber.
- Kan vi åpne vinen nå? - Selvsagt.
Hva gjør du her?
Jeg var bare bekymret for deg.
- Hvordan går det med Sappho? - Hun opereres fortsatt.
De sa at det er et enkelt inngrep, og de gjør det hele tiden.
Men så fikk de meg til å signere på-
- at de ikke er ansvarlige om noe skjer under prosedyren.
Ok, men jeg tror det bare er noe de gjør-
- som en forholdsregel for å beskytte seg selv, ikke sant?
Det betyr ikke at noe ille vil skje.
- En forholdsregel. - Ok.
Hva spiste hun?
En liten Lego-bit et barn må ha mistet i parken.
Dette er grunnen til at jeg ikke liker barn.
Joy?
Sappho klarte seg kjempefint.
Å, der ser du.
Jeg elsker høsten. Huset i East Hampton er nydelig på denne tiden av året.
Men man trenger noen å dele det med.
Ser kalkunen ferdig ut?
Den er gyllenbrun.
Jeg tar den ut. Er den ikke ferdig, kan han sette den inn igjen.
Jeg aner ikke.
- Du tar den, jeg tar denne. - Ok. Takk.
God Thanksgiving!
Jeg tok med fyllet. Beklager at jeg er sen.
Harry ble stiv, så vi hadde sex.
- Jeg skal drepe deg. - Fordi vi hadde sex?
Mark Kasabian.
Faen! Jeg glemte å trekke invitasjonen.
- Hei! - Charlotte, du er her!
Bare i et øyeblikk for å levere fyllet mitt.
Familiesituasjon. Jeg beklager.
Det trengs ikke. Carrie og jeg holder hverandre med selskap.
- Kan jeg snakke litt med deg? - Ja visst.
- Kan jeg? - Selvsagt.
Kom igjen. Kom.
- Hallo! - Her inne er bra.
Hvem er de folkene med mamma Mia?
- Backup-sangerne hennes. - Hvor er Miranda?
Hun er ikke her. Joys hund er syk.
Er hun ikke her? Og hun fikk meg til å føle meg dårlig for ikke å komme.
Slutt. Dette handler ikke om det.
Det handler om at jeg fikk deg til å føle deg dårlig. Spleiset du meg med Mark?
Jeg syntes dere hadde en forbindelse på forestillingen.
En forbindelse? Prøv småprat.
Jeg hatet bare at du tror det ikke er noen mann der ute.
Det er en mann. Og han er smart og kultivert.
Han har vært gift tre ganger.
Ja, jeg vet det, men han har et fly.
Ja, jente! Ja, jente! Ja!
- Hei! - Hei.
Beklager at dere måtte vente.
Hunden til kjæresten min måtte hasteopereres.
- Og jeg dro for å være med henne. - Det er helmaks.
Alt er bra nå. De hviler hjemme.
Jeg elsker hunder.
Jeg hadde en valp, men noen lot døra stå åpen, og den stakk av.
Hvor er doen? Jeg trenger den.
Hei. Jeg er Miranda.
- Jeg er Bradys mor. - Epcot.
Hei, Epcot.
Som senteret. Ja, foreldrene er store Disney-folk.
- Skjønner. - Ja.
Hei. Jeg heter Miranda. Og du er?
Fortsatt skrubbsulten.
Kan du skru ned musikken litt?
Takk.
Jeg håper alle liker sjøgress og agurk, for kalkunen er rå.
Nei! Virkelig?
- Den så ferdig ut, ikke sant, Mark? - Absolutt.
Den mørke kastanjefargen lurte oss.
Kan du sette den tilbake?
Ja, har dere to timer?
Herregud. Beklager.
Spiser du ost?
Ja.
Så hvorfor løp jeg rundt i Chinatown for å finne sjøgress på Thanksgiving?
Ingen ba deg om det.
Så igjen, det er på din kappe.
Du sa at du bare spiser det.
Jeg vet ikke helt hva som skjer nå, men la oss puste dypt.
Hun virker ikke gal heller.
Hun er gal. Dette er galskap.
Hei!
Hun prøver å gjøre noe fint for oss.
Og jeg ville aldri vært så respektløs mot moren min.
Moren som blokkerte deg på Facebook?
Jeg sa det i fortrolighet.
Har noen fyrstikker?
Den osten er ingen spøk.
De bare spiste og stakk, de, ja.
Bortsett fra Mark.
Hva tenkte hun på?
Charlotte overbeviste seg selv om at jeg ville bli med Mark fordi han har et fly.
Og når han kommer ut av gjestebadet,-
- garanterer jeg at han vil spørre om han kan kjøre meg hjem.
- I flyet sitt? - Og det må jeg si ja til.
På grunn av det du-
- og din utvidede familie utsatte den mannen for.
Herregud, det nye forholdet mitt er utmattende.
Jeg sa personlig unnskyld til alle.
Bortsett fra den som tilbrakte måltidet på toalettet.
Hvem var det igjen?
- Epcot. Hvordan kunne du glemme det? - Epcot. Akkurat.
Nei.
Ned.
Nei, vær så snill!
Nei! Nei!
De gode nyhetene?
Brady er så sint på meg at han overnatter hos Steve.
Så de er på bedringens vei.
Dette er uheldig.
Det har vært et røruhell.
Og jeg vil påpeke at det ikke er mitt røruhell.
Jeg har ikke noe problem med fransk ost.
- Har toalettet svømt over? - Ikke "har svømt over". Svømmer over.
Og det ser ikke ut til å stoppe.
Beklager, Mark.
Herregud!
Jeg finner veien ut selv.
Hva skjedde med livet mitt?
For seks måneder siden var jeg fri og frank.
En ny jobb, nyforelsket, hadde ingen bekymringer.
Se på meg nå!
Dritt skjer.
Det er ikke engang min dritt.
Det er en fremmeds, Bradys og Joys familiegreier.
Joy er ukomfortabel med familier,-
- og jeg får kanskje eller kanskje ikke et barn i livet mitt.
Vel, du vant den.
Mia fikk virkelig sansen for deg.
Vant slaget, tapte krigen.
Jeg åpner. Det er nok Mark, tilbake for å få igjen verdigheten.
- For sent for pai? - Aldri. Nei.
Miranda er på toalettet på knærne.
Grunnen til det er ikke bra.
Kom inn.
Hva gjør du her?
Sappho sover ved siden av Sokrates, og jeg tenkte:
Du tilbrakte høytida med familien min, jeg kan tilbringe den med din.
Og nå deg?
Vi er bare patetiske.
Takk for at du kom.
Så, etter all denne tiden sammen,-
- tror du den eneste grunnen til at jeg fridde til deg er at jeg vil ha en mamma.
Jeg tror det.
Jeg skjønner.
La meg si...
Vel, jeg har ikke ordene på engelsk, så...
Jeg rydder ikke opp dette.
Kom hit, vennen.
Mamma, vis meg bildet du fikk tante Carrie til å ta av meg i stykket.
Jeg slettet det. Jeg trodde du ville bli opprørt om jeg tenkte sånn om deg.
- Det var ikke meg. Det var en rolle. - Jeg tok noen.
- Seriøst? - Ja.
Jeg kommer til å være mange mennesker i livet mitt.
- Ok. - Her.
- Jeg tok en million bilder. - Disse er så gode.
Ja, du er flink til dette.
- Jeg liker det. Send det til meg. - Ok.
Vet du hva det beste med ikke lenger å være i offentlighetens søkelys er?
Andre kakestykke.
Nei. Gå. Opp med føttene.
Du har laget mat hele dagen.
Jeg tar meg av dette.
Du tar deg av dette.
Jeg savner ikke glutenet.
- Hvem vil ha te? Mamma? - Ja takk.
Jeg liker sitroner, men...
- Nei, den er god. - Jeg liker den.
EPILOG
Kvinnen innså at hun ikke var alene, hun var på egen hånd.
...they could have made two
Girl, you're my reality But I'm lost in a dream
Norske tekster: Anna Bjørshol