Пити!
Спри! - Пусни ме.
Не, трябва да я спасим, мамо!
Не, спри. Недей, миличък. - Пусни ме!
Пити!
Мод!
Помощ!
Пити!
Пити.
Не се бой, Мод.
Не се бой. Ела.
Не, пуснете ме.
Моля ви. Момиченцето ми!
Пуснете ме при рожбата ми!
Пуснете ме при нея!
Момиченцето ми! Някой да я спаси!
Вече можем да спрем, Пити.
Добро утро.
Топъл си.
Тичах през огъня.
Колибата пламна.
Приятелката ми Мод Пети беше вътре. Щеше да изгори, но влязох и я спасих.
Май си сънувал хубав сън.
Не бих го нарекъл така, но отдавна му беше време.
Каквото и да е било, изглеждаш спокоен. Това е ново.
Не и тук.
Помня как преди 54-55 години
четох комикс за Тор, норвежкия бог на гръмотевиците.
Баща му Один имал стол, тоест трон.
Тронът се наричал Хлидскялф.
Когато сядал на него,
Один виждал всичко едновременно, надлъж и нашир.
Ето така се чувствам тук.
Мод и мама. Сенсия. Ти.
Аз? Няма и месец, откакто се познаваме.
Нямаше да седя тук, ако не беше ти.
Още ли съм топъл? - Да. Пий малко вода.
За хапчето ти.
Ще си взема душ.
Шърли Ринг се обади.
Ринг.
Да.
Ало?
Аз съм, Птолемей.
Знаех кой е
още преди да звънне телефонът.
Какво да направя за теб, г-жо Ринг?
Кажи "да". - Да.
Знаеш ли за кое казваш "да"?
Разбира се.
Но дали ще кажа "да" сега или после, няма значение.
Ти си малко луд, нали, Птолемей Грей?
Да, но лудостта ме държи жив.
Щом е така, значи ще можеш да обядваш с мен
в закусвалнята "Моник" на улица "Хил".
Ще те чакам в апартамента си в 14 ч.
Може ли да почака? Само един ден.
Пия ново лекарство и не ми понася добре.
Тогава утре? - Със сигурност.
Един часа? - Там съм.
Чао, Птолемей. - Чао, Шърли.
Сбогом, Шърли.
Ей сега ти се махам от главата. Исках само да се погледна.
Тази ми харесва.
Отначало не бях сигурна, но сега - може би.
Как е госпожа Ринг? - Покани ме на чай.
Чай? - Този следобед.
Щом се искате.
Колко време ще си с Роджър днес?
Не знам. Защо?
Като се наобядваме, може би ще я доведа да полудуваме.
Уточни. - Един мъж трябва да има тайни, нали?
Задръж си тайните. Колко време ви трябва?
Обядът трябва да приключи към 15 ч. Бих казал, още два часа.
Два часа.
Добре, само гледай да не се сецнеш.
Не мога да ти обещая.
Здрасти.
Добре ли си? - Да.
Пити.
Ако имаше почивен ден, наемът ти бе платен и беше скътал пари в сметката си,
какво щеше да направиш?
Щях да те събудя призори.
Да вземем автобуса за езеро Алтуна.
Да се събуем боси, да отидем до брега
и да гледаме изгрева на слънцето.
Само това ли?
После щяхме да идем в музей
и да се потопим в красотата му.
Да.
Господин Грей.
Добро утро.
Как се казваш? - Ернандес.
Приятно ми е, г-н Ернандес. - Не, г-н Грей, наричай ме само Ернандес.
Харесвам името си.
Тукашен ли си, Ернандес? - От 40 години съм тук. По-точно 38.
Когато бях на седем, с родителите ми напуснахме фермата в Мексико.
Говориш ли испански? - Не, само акцентът ми остана.
Знам някои думи. Странно е какви неща запомняш.
Да. Странно е.
Извинете.
Как ви се струват тези очи?
Не знам.
Когато се вгледате около очите,
кажете ми какво виждате.
Не знам. Може би решителност?
Убеждение. Непокорство. - Не. Тоест да, може би сте права.
Но това, което имах предвид,
беше цветът.
Когато се вгледате, какъв цвят виждате около очите?
Син?
Синьо ли? - Синьо.
Синьо.
Наистина е така.
Синьо.
Благодаря, госпожо. - За нищо.
Синьо.
Виж се, момче.
Готово. Да хванем нещо.
Давай, замятай.
Хвани нещо едро.
Можеш и по-добре.
Защо спираме? - Пристигнахме, г-н Грей.
Къде сме? - Езеро Алтуна.
Каза, че искаш тук да те докарам.
Така беше.
Красиво е.
И по-красиво съм виждал, но и това става.
Време е.
Знам.
Най-добре се прибирай.
Имам още една работа и се прибирам.
Обещавам.
Не се бави, Пити, чуваш ли? - Ще се опитам.
Пристигнахме, г-н Грей. Отново у дома.
Благодаря, Ернандес. За мен беше удоволствие.
И за мен.
Това тук
е за теб.
Благодаря, но не искам бакшиш. Против правилата е.
Не го считай за бакшиш, а за услуга или допълнително обслужване.
Ще дойде един мъж със суров поглед и щръкнала коса.
Ще дойде до вратата на блока ми.
За какво става дума? - Не се тревожи.
Просто щом влезе, искам да изчакаш, да речем, пет минути
и да започнеш да бибиткаш, сякаш си дошъл да ме вземеш.
Надуй клаксона, сякаш идва краят на света. Оглуши квартала.
Само това ли да направя? - Да.
Ако ми помогнеш, много ще зарадваш един стар човек.
Ще го направя, г-н Грей.
Не искам пари.
Благодаря, Ернандес.
Това е много мило от твоя страна. Оценявам го.
Да, господине.
Приятна вечер. - И на теб.
УИСКИ
Две плюс девет е 11.
Робин.
Седя тук и чакам истината.
Въпреки че вече помня цялото си минало,
не знам какво се е случило.
Човек трябва да знае истината.
Държа да я науча, за да действам подобаващо.
Съжалявам за онова, което ще се случи днес.
Но трябва да поправя нещата.
Онзи негодник трябва да плати за стореното.
Знам, че не си искала това,
но няма друг начин.
Това е той. Истината в човешки облик.
Знам, че си вътре, дядка.
Обичам те, Робин.
Кой е? - Отлично знаеш кой.
Отвори проклетата врата!
Влизай, отключено е.
Седни, г-н Гъла.
Когато бях момче в Бърдет, Мисисипи, старите хора ни съветваха
да не пием алкохол от незапечатана бутилка.
Така ли? Защо?
Едно време мъжете имаха врагове, които можеха да отровят питието ти.
Да, но и ти пиеш от същата бутилка.
Видя ли ме да пия?
Спри да ме занасяш, дъртако.
Може да пострадаш.
Още една причина да има отрова в бутилката.
Както казваш, стар съм,
отказвам се от живота си, за да облекча болката.
Казваш ми, че има нещо в уискито ли? - Ти ли уби племенника ми?
Не искам да те отровя, Алфред.
Да не си посмял.
Виждам, че заглеждаш златните ми монети.
Мислиш да ги задигнеш ли? - Не само го мисля.
А и защо са ти?
Какво ще правиш с тях? Оргии във Вегас ли?
Дърт си, патката ти вече не става.
Нина ми каза, че дори не смееш да излезеш навън,
защото някаква жена те обира всеки път, като те види.
Представи си само. Голям мъж го е страх от пикла.
Този мухльо си проси камшика.
Какво щеше да направиш с монетите, ако бяха твои?
Щях да проверя дали са златни и да ги продам.
Точно това очаквах да каже един глупак.
Кого наричаш глупак? - Теб.
Погледни тези дублони. Много са стари.
Оригинални американски монети. За колекционери.
За нумизмата една такава струва над 40 000 долара.
Ще вземеш четири хиляди за златото по тях.
Добре. Дай ми ги, ще ги продам на нумизмат.
Мога да ти уредя да получаваш по една такава всеки месец
или стойността й в продължение на година.
Мога да го направя. Трябва само да отговориш на един въпрос.
Мислех, че вече знаеш отговора. - Така е. Но искам да го чуя от устата ти.
И защо ще го правя, мамка му?
По същата причина, по която допълзя тук. За парите.
Две монети всеки месец или стойността им в продължение на година.
Бъди нащрек, синко. Това не е шега.
Да.
Аз убих нещастния ти племенник.
Гръмнах го в главата, защото искаше да вземе момичето ми.
Сега живея в къщата му.
С жена му - моята жена.
Карам колата му.
Спя в леглото му.
Неговото дете и моето ме наричат "тате".
Какво?
Кой ме е видял в уличката?
Вади пищова, момче! Насочи го.
Погледни ме. Кой ме е видял?
Във вестниците не пишеше нищо за свидетели.
Вярваш ли в дявола, г-н Гъла?
Ето го дявола ти.
Сега ще взема тези златни монети
и мисля да остана при Нина, става ли?
А после ще ми кажеш кой ме е видял онази вечер.
Нищо няма да ти кажа, задник.
Ако не ми дадеш парите и не ми кажеш каквото те питам,
ще те удуша.
После ще бия онази надута кучка Робин,
докато не изпее къде са монетите и тайните ти.
Робин! Не!
Майко мила.
Силен си за старчок. - Затова още съм жив.
Ще ме надвиеш ли?
Не съм сигурен, но знам, че ще те гръмна.
Задръж, дядка.
Сенсия застреля мъжа си ето с това.
Какво?
Не можех да го оставя да нарани Робин. - Убий го, преди да е избягал.
Побързай!
Не.
Боже.
Мамо?
Не му давай да нарани Робин.
Той е като мъжете, които ме линчуваха.
Пити, недей. Можем да отидем да плуваме.
Не им давайте да се бият.
Чичо, винаги ми казваше,
че семейството е всичко.
Давай, скъпи. - Убий го, момче.
Мамка му! - Този не е добре.
Мамка му!
Боже.
Какво става? - Помощ.
Помощ. - Извикайте линейка!
Какво правиш? - Помагам ти.
Разкарай се, това е мое.
Опитвам се да ти помогна. Спри. - Ще те убия.
Спри! Пусни ме!
Дай! Пусни ме!
Махни се от него, крадло!
Махай се!
Ще повикам линейка. - Мамка му!
Боже.
Пипнах те, задник.
Пипнах го, Реджи.
Той ще си плати. Точно така.
Бягай. Точно така.
Моля те, помогни ми. Пипнах това нищожество.
Той ще си плати.
Внимавай!
Койдог?
Край, Пити. - Свали оръжието!
Край. - Остави на мен. Господин Грей.
Пусни оръжието.
Направи го сега.
Разбираш ли ме?
Знам какво ти е, г-н Грей.
Спокойно.
Невъоръжен е.
Господи.
Господи, смили се.
Спокойно, г-н Грей.
Върви с мен.
Насам.
Имате право да мълчите.
Всичко, което кажете, може да се използва срещу вас в съда.
ШЕСТ МЕСЕЦА ПО-КЪСНО
Господин Грей?
Чуваш ли ме?
Господин Грей.
Сатана.
В ада ли сме?
Как си?
Надвих дявола. Забележително.
Да, така направи.
Как си, Пити?
Койдог?
Направих каквото поиска от мен
и съкровището беше съхранено,
защото беше осветено с кръв.
Знаех, че ще се справиш.
Старче.
Реджи!
Как си?
Реджи. Така съжалявам.
За какво?
Забравям.
Няма защо да се извиняваш, чичо. Направи каквото можа.
Явно съм направил.
Не се дърпай, чичо.
Ще ти помогна.
Робин.
Пойното ми птиче.
Станете.
Седнете, моля.
Разгледах представените документи и ми се струва,
че след тази среща ще мога да се произнеса по случая.
Бих искал да използвам възможността,
за да възразя отново срещу добавянето на показания от екипа на ответника.
Ваша чест, в завещанието на г-н Птолемей Грей пише,
че ако то бъде оспорвано в съда, тези показания трябва да излязат наяве.
В крайна сметка сме тук, за да потвърдим желанията му.
Знам това отлично, г-жо Лиъм.
Не виждам причина молбата на господин Грей да не може да се разгледа.
Каквото и да казват госпожица Барнет и адвокатите й,
има само един начин да разберем дали са валидни "желанията" на господин Грей.
Разполагам с 33 показания на съседи, приятели,
собственици на търговски обекти в квартала му.
Всички без изключение казват, че господин Грей е проявявал
признаци на невменяемост
през последните поне шест години.
Още отпреди госпожица Барнет да се запознае с него.
Семейството на господин Грей покрива всичките му нужди.
Г-ца Барнет е узнала за съществуването му
само защото Хилда я е помолила да се погрижи за него.
Точно така.
Завещаното от Птолемей Грей трябва да отиде при семейството му
и хората, които наистина го обичат.
А не при една млада жена, възползвала се от объркан стар мъж.
Г-н Абрамович, как ще отговорите на твърденията на г-н Малман?
Птолемей беше предвидил това оспорване точно с тези аргументи.
Предложих му да се види с Анджела Лиъм, за да се отрече всяко съмнение,
че е бил психически нестабилен.
Имам три червени ябълки, два портокала и наденица от пазара.
Когато бях дете, обичах да хапвам наденица с домашно приготвено ябълково пюре.
Колко ябълки имам? - На теб ли да говоря, или на камерата?
На мен.
Каза, че са три, налага се да ти повярвам.
Коя дата сме? - Днес е 21 април 2021 г.
Три дни след рождения ден на сестра ми Джун.
Помниш ли го, Ниси?
Как са трите ти имена?
Казвам се Птолемей Робъртс Грей.
Птолемей - на гръцкия цар на Египет, който е бил и баща на Клеопатра.
Робъртс е моминското фамилно име на майка ми.
И Грей - на баща ми, с когото така и не се запознах.
Знаеш ли защо сме тук днес, г-н Грей? - За да бъде признато завещанието ми,
трябва да докажа, че съм здравомислещ.
Наясно ли си, че разговорът ни се записва с камера?
Да, за пръв път съм пред видеокамера.
Когато бях дете в Мисисипи, много малко хора имаха камери.
Значи нямаш нищо против, че я използвам,
за да докажа, че нямаш психични отклонения?
Да, госпожо.
Искаш да откриеш фонд ли? - Да. Искам попечителят да е Робин Барнет.
Нямам предвид тя да притежава всичко, а да контролира какво се случва с парите.
Смяташ ли, че семейството ти не заслужава завещаното от теб?
Не е така. Те са добри хора през повечето време.
Но искам Робин да е човекът, който да отпуска парите всеки месец
и да се уверява, че има пари за децата на Реджи, като стигнат до колеж.
И може би да заделя малко пари за Хилиард, когато той влезе в затвора.
И защо се спря точно на госпожица Барнет?
Защото Робин е точният човек за тези неща.
Тя проверява дали всички са добре, преди да си легне да спи.
Удава й се да въдворява ред.
И не пилее пари, не е лекомислена.
Може ли да й кажа нещо лично? - Давай.
Робин, искам да знаеш,
че заради твоя характер и нещата, които направи,
Койдог би се радвал, че оставям завета му в твои ръце.
Ти ме спаси. Помогна ми да спазя обещанието си.
И искам да знаеш, че всички онези години преди теб не значат нищо.
Обичам те, птиче.
Запазваме си правото да разгледаме всички документи
и експертите ни да дадат оценка на тези показания.
Но има и други проблеми.
Например? - Възрастта на тази жена.
Тя е тийнейджърка. - На 18 години съм.
Едва изкласила тийнейджърка,
която е нападнала клиентите ми със смъртоносно оръжие.
Възразявам. Няма доказателства, че е нападнала някого.
Полицейски доклад, обаждане на 911.
Видели са я да гони жена по улицата и да я налага със стол.
Слухове.
Нито веднъж не го е посетила в санаториума.
Защото...
Близките на г-н Грей са получили временно попечителство
и са забранили на госпожица Барнет да го вижда.
От шест месеца. - После и този адвокат.
Той контролира парите на господин Грей от над половин година.
Работи с госпожица Барнет, не е дал почти нищо на ищците
и отказва да разкрие как ще се изплащат сумите.
Такава е волята на господин Грей.
Щом казвате. - Лъжец ли ме наричате?
Моля ви, хайде сега. - Господа, седнете.
Искам да кажа, ваша чест, че това е поредният случай
на млада жена, която прелъстява стар мъж заради парите.
Нападаш нея, нападаш и мен.
Господа, седнете!
Моля ви, седнете.
Или ще ви задържа за обида на съда.
Време е за обяд.
Нека да си починем и да се съберем отново в 14,30 ч.
Госпожице Барнет, бихте ли останали да поговорим?
Заплашвали ли сте Хилда и сина й?
Искате да ме подмамите.
Не. Опитвам се да разбера. - Какво?
Целият този случай е странен. Деменция, която временно изчезва,
стар мъж с внушително състояние и без образование.
Дядо Грей е завършил трети клас и после цял живот е чел книги.
А вие?
Баща ви е бил убит на улицата, а майка ви е била проститутка.
Имаше един бял мъж, който плащаше на мама.
Веднъж дойде до къщи, докато нея я нямаше.
Опита се да ме съблече и му извадих нож.
Поряза ме ето тук, преди да го ударя с една лампа по главата.
Наръгах го осем пъти.
Извади късмет, че не умря.
Но щом ме видя,
мама се взе в ръце и сама ме заши.
Направи каквото можа.
Не ми пука каква беше мама, тя ме обичаше.
Явно и господин Грей.
Не познавам човек като него.
Цял живот е чакал да постъпи правилно и за малко да не успее.
Убил е Алфред Гъла. - Алфред си го заслужаваше.
Може би трябва да присъства и адвокатът ви.
Защо? - Признахте, че сте нападнали човек.
Ще ме вкарате в затвора ли? - Мога да отсъдя в полза на ищците.
Все тая ми е. - Не искате парите ли?
Какво искам ли?
Искам да завърша астрономия
и да спечеля място за полета на Илон Мъск до Марс.
Щом не искате парите, защо сте тук?
Защото обичам дядо Грей.
Знам, че той щеше да иска да се защитя и да го представлявам.
Какво ще стане, ако определя вас за попечител на фонда му?
Не знаех за записа, който е направил.
Преди да го изгледам,
бях убедена, че ще отсъдите в полза на Ниси и другите.
Господин Абрамович ми каза, че те могат да оспорят завещанието.
Така че вече се бях примирила.
А ако решението е във ваша полза?
Имам три години и половина да уча за бакалавър в колежа
и после между четири и шест години да завърша висше образование.
След десет години ще се дипломирам,
а Арти и Латиша тъкмо ще се готвят да учат в колеж.
Дотогава Хили или ще е постигнал нещо в живота, или ще е в затвора.
А госпожа Ринг сигурно ще е мъртва.
Ако това е искал дядо Грей…
Робин.
ОКРЪЖЕН СЪД
Тръгвайте. - Сигурна ли си?
Да. Не сме роднини, но тя е най-близкият ми човек.
Господин Малман каза, че можем да оспорим решението.
Не искам да се караме, лельо Ниси.
Ако искаш да се върнеш в съда, ти решаваш.
Колко? - Какво?
Колко?
Достатъчно да покривате сметките си. И Нина също.
Достатъчно за колежа на децата, както и за Хили, ако иска.
Дядо Грей искаше да открия стипендиантска програма за млади чернокожи хора.
Ще говоря с господин Абрамович как да вложа повечето пари във фондация.
Разбираш ли? - Той е мой роднина, Робин, не твой.
Защо не се отнасяше с него като с такъв? - Мислиш, че не съм...
Ако беше ходила при него, ти щеше да движиш нещата, не аз.
Много си наперена, момиче.
Точно ти да ми казваш какво съм правила или не съм за дядо Грей години наред.
Нали ме разбираш? Години, не седмици.
Съжалявам за случилото се. Наистина.
Може би трябваше да се отнасям по-добре с теб, сега ми е ясно.
Робин, взех те в дома си.
После ме изрита! - Исках да те предпазя.
Как не го разбираш? - Все тая.
Дядо Грей дори не ме познаваше, но ме приюти.
Не искаше нищо от мен и аз не исках нищо от него.
Недей така, моля те.
Не искам да те обиждам.
Просто следвам волята на дядо Грей. Трябва да го направя.
Липсваше ми.
Ще продължа да се боря. Трябва да го направя.
Добре ли си?
Да, добре съм. Благодаря.
Дядо Грей?
Дядо Грей.
Здрасти.
Птиче?
Пойно птиче.
Да.
Как си?
Тук има дяволи.
Момиче, по-добре бягай, преди да са заключили и теб.
Виждаш ли как са ме вързали за този стол?
Не, това е легло.
Но ще те върнем в стария ти апартамент. И ще се грижа за теб.
Както и госпожа Шърли Ринг.
Ринг.
Р, и, н, г.
Р, и, н…
Р, и, н, г.
Имаше пожар.
Голям.
Горя цяла вечност.
Дяволът излезе от него, но нищо не му казах.
Голямо момче съм.
Да, така е.
Спасих Мод Пети.
Хвърлих се в огъня.
И я изведох.
Дрехите ни се опушиха.
Но сега всичко е наред.
Нали?
Да, така е.
Всичко е наред.
Това книга ли е?
Мога да ти почета, ако искаш.
"Има повече звезди във Вселената, отколкото зрънца пясък на брега.
И всички произхождат от едно място."
Знаеш ли кое е то?
Домът.
Не плачи.
Домът.
Едно запомни, Пити - всеки се ражда и умира.
Всеки наш дъх ни доближава до вечността.
Ако отричаш това, тогава животът ти губи смисъл.
Трябва да приемеш смъртта, ако искаш да живееш пълноценно.
Но Мод ми липсва. Отиде си завинаги.
Спомняш ли си смеха й?
Помниш ли как тичахте тук, на река Тикъл, как се смеехте и цамбуркахте?
Веднъж хванахме спящ сом
и го издърпахме на брега, преди да се размърда.
Мама ни го сготви същата вечер и й помагахме.
Ето това е вълшебството на живота.
Докато помниш малката си приятелка и се усмихваш,
някъде там и тя ти се усмихва.
Така ли? - Да.
ПО РОМАНА НА УОЛТЪР МОЗЛИ
Превод на субтитрите Катина Николова