פיטי!
פיטי! פיטי!
תפסיק! -תניחי לי! אני חייב!
לא! אנחנו חייבים להציל אותה, אימא! חייבים!
עצור! תפסיק, חמוד. -לא! עזבי אותי!
פיטי! פיטי! פיטי!
מוד! מוד!
הצילו!
פיטי! פיטי!
פיטי!
פיטי.
אל תפחדי, מוד.
אל תפחדי. בואי.
לא, לא, לא. עזבו אותי! עזבו אותי!
בבקשה. הבת שלי!
תנו לי ללכת להוציא את הבת שלי!
תנו לי ללכת להוציא את התינוקת שלי!
התינוקת שלי! שמישהו יוציא את התינוקת שלי!
אתה יכול לעצור עכשיו, פיטי.
בוקר טוב.
היי.
אתה חם.
רצתי באש.
צריף מנייר זפת עלה בלהבות.
החברה הקטנה שלי, מוד פטי, הייתה שם, כמעט נשרפה.
רצתי לתוך הצריף והצלתי אותה.
נשמע כמו חלום טוב הפעם.
לא בטוח שהייתי מכנה אותו ככה, אבל הוא היה צפוי מזמן.
כן, טוב, מה שלא היה, אתה נראה רגוע היום. זה חידוש.
כן, אבל לא כאן.
אני זוכר לפני 54, 55 שנה,
קראתי ספר קומיקס על ת'ור, אל הרעם הנורדי.
לאבא שלו, אודין, היה כתר, כס מלכות.
כס המלכות נקרא לידסקלף.
כשאודין ישב על הכס,
הוא היה יכול לראות כל דבר, בכל מקום, בבת אחת.
ככה אני מרגיש כאן.
מוד ואימא שלי. סנסיה. את.
אני?
אתה מכיר אותי פחות מחודש.
לא הייתי יושב כאן היום אם לא היית יושבת לידי.
אני עדיין חם?
כן. שתה קצת מים.
זה בשביל הכדור.
אני הולכת להתרחץ.
גב' שירלי רינג התקשרה.
ר-י-נ-ג!
כן.
הלו?
זה אני, טולמי.
ידעתי מי זה.
ידעתי שזה אתה עוד לפני שצלצל הטלפון.
איך אני יכול לעזור לך, גב' רינג?
אתה יכול להגיד "כן". -כן.
אתה לא רוצה לדעת על מה אתה אומר כן?
בטח שאני רוצה,
אבל אם אומר כן עכשיו או אחר כך, זה לא משנה.
אתה קצת משוגע, נכון, טולמי גריי?
נכון, אבל השיגעון הוא מה שמחזיק אותי בחיים.
אם הוא מחזיק אותך בחיים כדי לפגוש אותי לצהריים,
חשבתי על בית התה של מוניק ברחוב היל.
אהיה בדירה שלי, שתיים בצהריים.
זה יכול לחכות? רק יום אחד.
התחלתי תרופה חדשה,
והיא קצת מחלישה אותי עכשיו.
אז מחר? -ללא ספק.
אחת בצהריים? -אהיה שם.
ביי, טולמי. -ביי, שירלי.
ביי, שירלי.
אני כבר מפנה לך את השטח.
רק רציתי להסתכל בראי לרגע.
אני אוהב את זאת.
כן? לא הייתי בטוחה לגביה בהתחלה, אבל... לא יודעת, אולי.
מה שלום גב' רינג?
הזמינה אותי לתה.
תה? -אחר הצהריים.
טוב, אם אתה מתרגש...
כמה זמן את ורוג'ר תהיו בחוץ אחר הצהריים?
לא יודעת. למה?
חשבתי שאולי אחרי ארוחת הצהריים, אחזור הביתה לארח אותה.
תגדיר "לארח". -גבר צריך לשמור לעצמו כמה סודות, לא?
בסדר, תשמור לך את כל הסודות שלך.
כמה זמן אתה צריך?
ארוחת הצהריים מן הסתם תסתיים עד שלוש.
הייתי אומר... עוד שעתיים.
שעתיים...
בסדר. שמור על עצמך שלא תיפגע, דוד.
אני לא מבטיח כלום בעניין הזה.
היי.
מה שלומך?
בסדר, ואתה? -טוב.
את בסדר? -כן, בסדר גמור.
היי, פיטיפאפה.
אילו היה לך יום חופשי, שכר הדירה שולם, יש כסף בבנק...
מה היית עושה?
הייתי מעיר אותנו לפני הזריחה.
היינו נוסעים באוטובוס לאגם אלטונה.
פושטים את הגרביים, חולצים את הנעליים, יורדים לקו החוף
וצופים בזריחה.
זה הכול?
ואז היינו הולכים למוזיאון,
מקיפים את עצמנו ביופי של האמנות.
כן.
מר גריי.
בוקר טוב.
מה שמך? -הרננדז.
נעים להכיר אותך, מר הרננדז.
לא, מר גריי. לא מר הרננדז, רק הרננדז.
אני אוהב את השם הזה.
אתה מהאזור הזה, הרננדז? -כבר 40 שנה כאן. 38, בעצם.
כשהייתי בן שבע, הוריי באו הנה מחווה בדרום מקסיקו.
עדיין מדבר ספרדית?
לא, יש לי רק מבטא כזה, זה הכול.
אני יודע כמה מילים.
מצחיק, הדברים שנשארים בזיכרון, הא?
כן.
כן, זה מצחיק.
- נגיף... -
סליחה.
העיניים האלה, מה את רואה?
אני לא...
כלומר, כשאת מתבוננת באזור של העיניים,
תגידי לי מה את רואה.
אני לא יודעת.
נחישות, אולי?
שכנוע פנימי. התרסה. -לא, לא, לא.
כלומר, כן, את... מן הסתם צודקת.
אבל... התכוונתי ל...
לצבע.
כשאת מתבוננת באזור העיניים שלו, איזה צבע יש שם?
כחול?
-כחול.
כחול...
בהחלט. -כן.
כחול.
תודה, גברתי.
בכיף.
כחול.
תראה אותך, ילד.
הנה, קח. תחזיק.
קדימה, זרוק.
עשה את זה טוב.
אתה מסוגל ליותר מזה.
למה אנחנו עוצרים? -כי הגענו, מר גריי.
לאן הגענו? -אגם אלטונה.
אמרת שאתה רוצה לנסוע לכאן, לא?
כן. כן, אמרתי.
יפה.
ראיתי דברים יפים יותר, אבל זה גם טוב.
כמעט הגיע הזמן.
אני יודע.
כדאי שנחזור הביתה.
עוד דבר אחד, ואני בא.
אני מבטיח.
אל תתעכב יותר מדי, טוב, פיטי?
אשתדל.
הגענו, מר גריי.
חזרנו הביתה.
תודה, הרננדז. היה לי לעונג.
גם לי.
זה...
זה בשבילך.
תודה, אבל אסור לי לקבל טיפ. זה בניגוד לתקנות.
אז אל תחשוב על זה כעל טיפ,
תחשוב על זה כ... טובה, או שירות מורחב.
גבר אחד, בעל מראה קשוח ושיער קוצני,
יעבור כאן בדרך לדלת הבניין שלי.
במה מדובר, מר גריי?
אין לך שום סיבה לדאגה.
רק כשהוא ייכנס,
אני רוצה שתחכה חמש דקות
ואז תתחיל לצפצף כאילו באת לאסוף אותי או משהו.
אתה יודע, תלחץ על הצופר כאילו אין מחר.
צפצף כמו השטן, טוב?
זהו? זה כל מה שאתה רוצה שאעשה? -כן, זה הכול.
אם תמצא לנכון לעשות את זה למעני,
אתה תשמח אדם זקן.
אעשה את זה למענך, מר גריי.
אתה לא צריך לשלם לי.
תודה. תודה, הרננדז.
זה יפה מאוד מצדך. אני מעריך את זה.
כן, אדוני.
שיהיה לך ערב נעים. -גם לך.
- ויסקי בלמור -
שתיים ועוד תשע שווה 11.
רובין.
אני יושב כאן ומחכה... מחכה לאמת.
למרות שאני מסוגל לזכור עכשיו את כל העבר שלי,
אני לא יודע בוודאות מה קרה.
ואדם צריך לדעת את האמת.
אני צריך, בכל אופן, כדי שאוכל לפעול בהתאם.
אני מצטער על מה שעומד לקרות כאן היום.
אבל אני צריך לסגור את החשבון.
הבן זונה צריך לשלם על מה שהוא עשה.
אני יודע שזה לא מה שרצית,
אבל אין דרך אחרת.
זה הוא. האמת נמצאת אצלו.
אני יודע שאתה שם, זקן.
אני אוהב אותך, רובין.
מי זה? -אתה יודע טוב מאוד מי זה.
תפתח כבר את הדלת.
תיכנס. הדלת פתוחה.
שב, מר גאלה.
כשהייתי ילד בבורדט, מיסיסיפי, הזקנים נהגו לומר לנו, הילדים,
שלא לשתות אלכוהול מבקבוק שלא היה סגור.
באמת? למה?
באותם ימים, אם היו לך אויבים,
הם היו שופכים רעל למשקה שלך בהזדמנות הראשונה.
כן, אבל אתה שתית מאותו בקבוק.
ראית אותי שותה?
תפסיק לזיין את השכל, זקן.
אתה עלול לפגוע בעצמך.
אתה מבין, וזו עוד סיבה לכך שאולי יש רעל בבקבוק.
כמו שאמרת, אני זקן,
ואני זורק את החיים שלי לפח רק כדי להקל את הכאב.
אתה אומר לי שהכנסת משהו לוויסקי?
הרגת את האחיין שלי?
אני לא מנסה להרעיל אותך, אלפרד.
חסר לך שתנסה.
אני רואה שאתה מסתכל על מטבעות הזהב שלי.
שוקל לקחת אותם?
לא רק שוקל.
חוץ מזה, איך הם יועילו לך?
מה תעשה?
תיסע ללאס וגאס להתפרפר עם נשים, כושי?
אתה זקן כל כך, שכבר לא עומד לך הזין.
למען האמת, לפי מה שנינה סיפרה לי, אתה לא יכול אפילו לצאת מהבית
כי יש איזו אישה שבאה ושודדת אותך
בכל פעם שהיא רואה אותך.
תאר לעצמך.
אדם מבוגר מפחד מאיזו כלבה.
הכושי הזה צריך לחטוף מכות.
מה היית עושה במטבעות אלה, אם היית מקבל אותם?
מביא אותם לצורף יהודי. אם זה זהב אמיתי, מוכר לפי משקל.
בדיוק מה שציפיתי לשמוע מטיפש.
למי לעזאזל אתה קורא טיפש? -לך.
תסתכל על הדובלונים האלה.
הם עתיקים. עתיקים מאוד.
מטבעות אמריקניים מקוריים. פריטי אספנות.
אחד מהם שווה לאספן יותר מ-40,000 דולר.
על הזהב שממנו הם עשויים תקבל 4,000.
בסדר.
תן לי אותם ואמכור אותם לאספן.
אני יכול לארגן שאתה תקבל אחד מהם בכל חודש,
או את השווי שלו, כל השנה הבאה.
אני יכול לארגן את זה. אתה תצטרך רק לענות על השאלה שלי.
חשבתי שאתה כבר יודע את התשובה. -אני יודע.
אבל אני רוצה לשמוע אותה מהפה שלך.
למה לעזאזל שאעשה דבר כזה?
מאתה סיבה שטרחת לבוא הנה.
בשביל הכסף.
שני מטבעות בכל חודש, או השווי שלהם, למשך שנה.
תיזהר, בן. זו לא בדיחה.
כן.
כן, אני הרגתי את האחיין המסכן שלך.
יריתי לו בראש כי הוא ניסה לקחת את החברה שלי.
עכשיו הבית שלו שייך לי,
האישה שלו שייכת לי, האישה שלי.
אני נוהג במכונית שלו.
ישן במיטה שלו.
הילדה שלו והילד שלי, שניהם קוראים לי "אבא".
מה?
מי ראה אותי אז בסמטה?
שלוף את האקדח, ילד! כוון אליו.
היי! תסתכל עליי. מי ראה אותי בסמטה?
בעיתון לא נכתב כלום על עדי ראייה.
אתה מאמין בשטן, מר גאלה?
השטן שלך נמצא כאן אצלי.
כן. עכשיו אקח את מטבעות הזהב.
ואני חושב שבכל זאת אשאר לגור עם נינה, כן?
ואז אתה תגיד לי מי ראה אותי באותו לילה.
אני לא אומר לך מילה אחת.
עכשיו...
אם לא תיתן לי את הכסף ותגיד לי את מה שאני רוצה לדעת,
אני אחנוק אותך עד שתמות.
ואחר כך אני אכסח את הכלבה השחצנית ההיא, רובין,
עד שהיא תיתן את כל מטבעות הזהב ואת כל הסודות שלך.
רובין, לא!
הו, בחייך.
אתה חזק בשביל איש זקן, מה? -בזכות זה אני עדיין כאן.
כן, נראה לך שאתה יכול לנצח אותי?
אני לא בטוח בזה, אבל בטוח לגמרי שאני יכול לירות בך.
היי, חכה, זקן.
סנסיה ירתה בבעלה באקדח הזה.
היי, היי! ששש...
מה?
בן זו...
לא יכולתי לתת לו לפגוע ברובין.
תפוס אותו, ילד! תפוס אותו לפני שיברח.
מהר!
לא, לא, לא.
אלוהים...
אימא?
אל תניח לו לפגוע ברובין.
סנסיה?
הוא לא יותר טוב מהאנשים שביצעו בי לינץ'.
לא, פיטי. לא! נוכל ללכת לשחות.
תפרידו ביניהם, שלא יריבו.
תמיד אמרת לי, דוד...
המשפחה היא כל מה שיש לך.
קדימה, מותק. -תפוס אותו, ילד.
היי!
מזדיין... -הוא נראה לא בסדר.
פאק!
אלוהים...
מה זה? -שמישהו יעזור לי.
שמישהו יעזור לי. -תזמינו אמבולנס.
מה את עושה? -מנסה לעזור לך.
תעזבי. זה שלי. תני...
אני מנסה לקרוא לעזרה בשבילך. תפסיק! -אני אהרוג אותך.
תפסיק! עזוב אותי!
תן את זה! עזוב אותי!
היי! את... את! תתרחקי מהאיש הזה, גנבת!
תסתלקי!
אני אזמין אמבולנס. -לך תזדיין!
אוי, אלוהים.
אתה... תפסתי אותך. תפסתי אותך.
תפסתי... תפסתי אותו, רג'י.
אני... הוא ישלם.
כן, נכון. אתה...
ברח.
ברח... ברח. בדיוק, ברח.
בבקשה, עזרו לי. אני לא יכול... תפסתי את... הבן זונה הזה.
הוא... הוא ישלם. הוא ישלם.
תיזהר, ילד!
קוי?
זה נגמר, פיטי. -תניח את הנשק!
זה נגמר. -מר גריי.
מר גריי, אני מבקש שתניח את הנשק.
תניח אותו עכשיו.
אתה מבין אותי?
אני מבין אותך, מר גריי. אני מבין אותך.
אני מחזיק בך. אני מחזיק בך.
אני מחזיק בך.
הוא נקי. -אני מחזיק בך.
אוי, אלוהים. אוי, אלוהים...
אלוהים ישמור.
אני מחזיק בך, מר גריי.
בוא איתי. בוא איתי.
בוא איתי.
אתה רשאי לשמור על זכות השתיקה.
כל מה שתאמר עשוי לשמש, ואף ישמש נגדך בבית המשפט.
אתה רשאי לייצוג משפטי...
- כעבור שישה חודשים -
מר גריי?
מר גריי, אתה שומע אותי?
מר גריי.
שטן.
אנחנו בגיהינום?
מה שלומך?
ניצחתי את השטן. זה משהו, לא?
כן, ניצחת.
איך אתה מרגיש, פיטי?
קוידוג?
עשיתי... עשיתי מה שביקשת,
והאוצר נשאר אוצר,
כי הוא נמשח בדם.
תמיד ידעתי שתעשה את זה.
היי, זקן.
רג'י! רג'י!
איך אתה מרגיש?
הו, רג'י.
רג'י, אני כל כך מצטער.
על מה אתה מצטער?
אני... שכחתי.
אין על מה להצטער, דוד.
עשית כמיטב יכולתך.
זה נכון, מה?
אל תילחם בזה, דוד.
אני יכולה להביא לך את זה.
רובין.
הציפור מבשרת האביב.
נא לקום.
שבו, בבקשה.
קראתי בעיון את הסיכומים שהוגשו, וברור לי
שבתום הפגישה הזאת אוכל לפסוק בתיק הזה בשלמותו.
הייתי רוצה לנצל הזדמנות זו
כדי לחזור על התנגדותי לאישור הראיה החריגה שמציע הצוות של גב' בארנט.
כבודה, בצוואה של טולמי גריי נכתב במפורש
שאם מוגשת תביעה בניגוד לבקשתו, הרי שיש לחשוף את העדות האמורה.
בסופו של דבר, נתכנסנו כאן כדי לבחון את היתכנותן של משאלותיו האחרונות.
את לא צריכה לספר לי לשם מה נתכנסנו, גב' ליאם.
אינני רואה סיבה שלא לקבל את בקשתו של מר גריי כראיה.
לא משנה מה אומרים גב' בארנט או עורכי דינה,
ייתכן רק פתרון אחד
לשאלת תקפות משאלותיו האחרונות כביכול של מר גריי.
יש לי כאן 33 הצהרות
משכנים, מחברים,
מבעלי עסקים באזור מגוריו של מר גריי.
כולם ללא יוצא מן הכלל טוענים שמר גריי הפגין סימנים
של מה שהחוק מגדיר כאי שפיות
לפחות בשש השנים האחרונות.
זמן רב לפני שגב' בארנט פגשה אותו.
משפחתו של מר גריי טיפלה בו היטב ודאגה לכל צרכיו.
לגב' בארנט נודע על קיומו אך ורק
משום שהילדה בראון ביקשה ממנה להשגיח עליו פעם אחת.
זה נכון.
כל מה שטולמי גריי משאיר לעולם הזה, מן הראוי שיימסר לבני משפחתו
ולאנשים שבאמת דואגים לו.
לא לאיזו צעירה
שניצלה בעליל אדם זקן ומבולבל.
מר אברמוביץ, מה תגובתך לטענותיו של מר מלמן?
טולמי אמר לי שבני משפחתו עשויים לערער על צוואתו
בטיעונים אלה בדיוק.
הצעתי שהוא ייפגש עם אנג'לה ליאם כדי להזים כל טענה
על כך שהוא לוקה בנפשו באופן כלשהו.
יש לי שלושה תפוחים אדומים, שני תפוזים,
ונקניקייה שקניתי בשוק.
כשהייתי ילד,
נקניקייה ורסק תפוחים ביתי היו עושים לי את היום.
כמה תפוחים יש לי?
לדבר אלייך או למצלמה?
אליי זה מצוין.
אמרת שיש לך שלושה, אז אני מניח שאני צריך להאמין לך.
מה התאריך היום?
התאריך היום הוא 21 באפריל 2021.
שלושה ימים אחרי יום ההולדת של אחותי ג'ון.
את זוכרת את זה, ניסי?
מה שמך המלא?
שמי הוא טולמי רוברטס גריי.
טולמי, על שם תלמי, מלך מצרים היווני שהיה גם אבא של קלאופטרה.
רוברטס היה שם נעוריה של אמי, שם המשפחה שלה.
וגריי על שם אבי, שלא הזדמן לי להכיר.
אתה יודע למה אנחנו כאן היום, מר גריי?
כן, כדי שאוכל להשאיר צוואה מחייבת,
אני צריך להוכיח שאני שפוי בדעתי, צלול בדעתי.
אתה מודע למצלמת הווידאו שמקליטה את השיחה שלנו?
בהחלט, כן, זו הפעם הראשונה שאני מצטלם בווידאו.
כשהייתי ילד במיסיסיפי,
למעטים מאוד הייתה אפילו מצלמה רגילה.
אז זה בסדר מצדך שאשתמש בשיטה זו כדי להוכיח
שאתה לא סובל משום בעיה מנטלית בשעה זו?
בהחלט, גברתי.
אתה רוצה להקים קרן נאמנות? -כן.
ואני רוצה למנות את רובין בארנט לנאמנת הקרן מטעמי.
כלומר, היא לא תהיה הבעלים של הכול,
אבל היא זו שתקבע מה יקרה לזה.
אתה חושב שהמשפחה שלך לא ראויה לקבל את מה שאתה מוריש?
לא, זה לא העניין.
כלומר, הם אנשים טובים, בדרך כלל.
אבל אני רוצה שרובין תהיה אחראית על הכסף חודש בחודשו
ולהבטיח שהכסף יגיע לילדים של רג'י
כשהם ירצו ללמוד בקולג'
ומן הסתם לשים קצת כסף בחשבון חיסכון לאסיר בשביל היליארד
כשהוא יגיע לכלא בסופו של דבר.
למה אתה רוצה שגב' בארנט תהיה האחראית, מר גריי?
רובין היא אדם כזה שחייב להיות אחראי בכל מקום שהוא נמצא בו.
היא מוודאת שכולם בסדר לפני שהיא הולכת לישון בלילה.
היא מסודרת מטבעה.
והיא לא בזבזנית או קלת דעת.
אני יכול... אני יכול להגיד לה משהו אישי?
בבקשה.
רובין... אני רוצה שתדעי
שבגלל מי שאת ובגלל הדברים שעשית,
אני יודע שקוי היה שמח שאני משאיר את הירושה שלו בידייך.
את הצלת אותי.
עזרת לי לקיים את הבטחתי.
ואני רוצה שתדעי שכל השנים לפני שהגעת הן חסרות משמעות.
אני אוהב אותך, ציפור.
ובכן... מובן שאנו שומרים לעצמנו את הזכות לבדוק את כל המסמכים
ולקבל את חוות דעתם של מומחים מטעמנו בנוגע לראיה זו.
אבל יש עוד כמה נושאים על הפרק.
למשל?
למשל, גילה של האישה הזאת.
היא נערה. -אני בת 18.
נערה שבקושי סיימה תיכון,
ושאגב, תקפה את מרשיי בנשק קטלני.
התנגדות. אין כל ראיה לכך שגב' בארנט תקפה מישהו.
לא דוח משטרתי, לא שיחה למוקד החירום...
היא נראתה רודפת אחרי אישה ברחוב ומכה אותה בכיסא.
מפי השמועה.
היא לא ביקרה את מר גריי בסנטוריום.
כי הם...
כי שארי בשרו של מר גריי קיבלו משמורת זמנית
והם אסרו על גב' בארנט אפילו לבקר אותו.
במשך חצי שנה. -ובנוסף, עורך הדין הזה.
הוא החזיק במשאביו הכספיים
של מר גריי במשך יותר מחצי שנה.
הוא עבד בצמוד עם גב' בארנט, לא נתן לתובעים כלום כמעט
ומסרב לפרסם לוח זמנים לחלוקת הכספים.
זה היה רצונו של מר גריי.
כך אתה אומר. -אתה טוען שאני משקר, מלמן?
נו, בחייך. -רבותיי, בבקשה, שבו.
כל מה שאני אומר, כבודה, הוא שזה המקרה המוכר לעייפה
של אישה צעירה שמפתה גבר קשיש בשביל כספו.
אתה תוקף אותה. אתה תוקף אותי...
רבותיי, שבו!
שבו, בבקשה.
או שאאשים את שניכם בביזיון בית המשפט.
זמן להפסקת צהריים.
נצא להפסקה ונשוב ונתכנס ב-14:30.
גב' בארנט, תוכלי להישאר לשיחה קצרה?
את איימת על הילדה ועל בנה?
את מנסה להכשיל אותי.
לא. אני רק מנסה להבין. -להבין מה?
כל הפרשה הזאת היא מוזרה.
דמנציה שנעלמת זמנית
ואדם זקן עם מיליארדי דולרים ובלי חינוך פורמלי.
פאפא גריי סיים כיתה ג',
ואחר כך קרא ספרים כל חייו, אז...
ומה איתך?
אביך נורה ברחוב ואמך הייתה פרוצה.
את יודעת, היה גבר לבן אחד ששילם לאמי,
ויום אחד הוא בא אלינו כשהיא לא הייתה בבית.
הוא ניסה לקרוע מעליי את הבדים. שלפתי סכין.
הוא דקר אותי כאן... לפני שהספקתי להוריד לו מנורה על הראש.
דקרתי אותו שמונה פעמים.
ורק במזל הוא לא מת.
אבל הפנים של אמי כשהיא ראתה אותי,
היא התעשתה ותפרה אותי בעצמה.
היא עשתה מה שהיא יכלה.
לא אכפת לי מה אימא שלי הייתה. היא אהבה אותי.
גם מר גריי, כך נראה לי.
לא הכרתי עוד אדם כמוהו.
כל חייו הוא חיכה כדי לעשות צדק, והוא הצליח על הקשקש.
הוא רצח את אלפרד גאלה. -כן, זה הגיע לאלפרד.
אולי עדיף שעורך דינך יהיה נוכח.
למה?
כי הודית בתקיפה?
נו, אז תזרקי אותי לכלא?
אני עלולה לפסוק נגדך בדיון.
לא אכפת לי. -את לא רוצה את הכסף?
מה אני רוצה?
אני רוצה לסיים את התואר באסטרונומיה
ואני רוצה מקום בטיסה של אילון מאסק למאדים.
אם את לא רוצה את הכסף, למה את כאן?
כי אני אוהבת את פאפא גריי.
ואני יודעת שהוא היה רוצה שאעמוד על שלי ושאייצג אותו.
מה אם אני אחליט שאת תצטרכי לפקח על הקרן של מר גריי?
לא ידעתי על ההקלטה שהוא הכין.
לפני שראיתי אותה, אני...
הייתי די בטוחה שאת תפסקי לטובת ניסי וכולם.
ומר אברמוביץ אמר לי שהם עלולים לערער על הצוואה.
אז כבר השלמתי עם זה.
אבל מה אם אפסוק לטובתך?
יש לי שלוש וחצי שנות לימודים עד תואר ראשון במדעים,
ולאחר מכן בין ארבע לשש שנים כדי לסיים תואר שני.
אז בעוד עשר שנים אסיים לרכוש השכלה,
וארטי ולטישה בדיוק יתכוננו ללימודים בקולג'.
עד אז הילי כבר יעשה משהו עם עצמו
או שהוא יהיה בכלא, ו...
וגב' רינג בטח תמות.
אז אם זה כל מה שפאפא גריי רצה...
רובין.
- בית המשפט מחוז פולטון -
אתם יכולים להתקדם.
את בטוחה שאת בסדר?
כן. אין בינינו קשר דם, אבל היא הדבר הכי קרוב לזה שיש לי.
בסדר.
מר מלמן אמר שאנחנו יכולים לערער על ההחלטה שלה.
אני לא רוצה להילחם בך, דודה ניסי.
אז אם את רוצה לחזור לבית המשפט, זו החלטה שלך.
כמה? -מה?
כמה?
טוב.
מספיק כדי לשלם את החשבונות שלך וגם של נינה.
מספיק כדי לממן השכלה גבוהה לילדים, וגם להילי אם הוא ירצה.
ופאפא גריי ביקש שאקים
קרן שתחלק מלגות מנהיגות לצעירים שחורים שמנסים להתקדם.
ואני אדבר עם מר אברמוביץ
על פתיחת קרן נאמנות שרוב הכסף יופקד בה.
טוב? -הוא שאר בשר שלי, רובין, לא שלך.
אז למה לא התייחסת אליו כאל שאר בשר?
את חושבת שלא התייחסתי לפאפא גריי...
אם היית באה פעם אחת לדירה שלו
את היית מפקחת על העניינים שלו, לא אני.
יש לך חוצפה, ילדה.
להגיד לי מה את חושבת שעשיתי ולא עשיתי למען פאפא גריי כל השנים.
שנים.
את מבינה את זה? לא שבועות.
אני מצטערת על מה שקרה לך... -בטח.
אני באמת מצטערת.
ואולי יכולתי לנהוג טוב יותר כלפייך. עכשיו אני מבינה את זה, אבל...
רובין, אני אספתי אותך לבית שלי.
ואז גירשת אותי. -כי ניסיתי להגן עלייך.
איך את לא מבינה את זה? -שיהיה.
פאפא גריי בכלל לא הכיר אותי, והוא הכניס אותי לביתו.
הוא לא רצה ממני כלום ואני לא רציתי ממנו כלום.
בבקשה. בבקשה.
אני לא מנסה לפגוע בך.
אני רק פועלת לפי מה שפאפא גריי כתב.
אני חייבת.
התגעגעתי אלייך.
ואני חייבת להמשיך להילחם.
אבל... -אני חייבת.
היי.
היי. את בסדר?
כן, הכול טוב. תודה.
פאפא גריי?
פאפא גריי.
היי.
ציפור? -כן.
הציפור מבשרת האביב.
כן.
איך אתה מרגיש, דוד?
יש כאן שטנים.
כדאי שתסלקי לפני שיכלאו גם אותך.
רואה איך הם כבלו אותי לכיסא?
כן. -כן. לא.
לא. זו מיטה.
מיטה. כן. -כן.
אבל אנחנו נחזיר אותך לדירה שלך.
ואני אטפל בך.
וגם גב' שירלי רינג.
ר-י-נ-ג.
ר-י-נ...
ר-י...
ר-י-נ...
ג. -ג.
הייתה שריפה.
שריפה גדולה.
היא נמשכה לנצח.
השטן עלה ממנה...
אבל לא גיליתי לו כלום.
אני ילד גדול.
נכון.
אני הצלתי את מוד פטי.
רצתי לתוך האש.
והוצאתי אותה.
הבגדים שלנו היו ספוגים בעשן.
היי.
אבל עכשיו הכול בסדר.
באמת?
כן. באמת.
הכול בסדר?
זה ספר?
אני יכולה להקריא לך, אם אתה רוצה.
בסדר.
"יש יותר כוכבים ביקום מגרגרי חול על שפת הים.
וכולם באים מאותו מקום."
אתה יודע איפה המקום הזה, דוד?
הבית.
כן.
אל תבכה.
הבית.
דבר אחד שאתה צריך לזכור, פיטי, הוא שאנחנו נולדים גוססים.
כל נשימה שאנחנו נושמים מקרבת אותנו לעולם הבא.
אם תתכחש לזה, החיים יאבדו את כל תכליתם.
אתה חייב לקבל את החיים עם המוות, כדי שיהיה לך סיכוי כלשהו להיות גבר.
אבל אני מתגעגע למוד. ועכשיו היא איננה לנצח.
זוכר איך היא נשמעה כשהיא צחקה?
אתה זוכר שאתה והיא רצתם כאן, על גדות נהר טיקל,
צוחקים ומתיזים מים?
יום אחד תפסנו שפמנון ישן
וגררנו אותו לגדה לפני שהוא הספיק לעשות משהו.
בערב אימא הכינה לנו תבשיל שפמנון, ואנחנו עזרנו.
זה הקסם של החיים.
כל עוד אתה יכול לחשוב על החברה הקטנה שלך ולחייך, אז...
איפשהו גם היא מחייכת.
כן? -כן.
- על פי ספרו של וולטר מוסלי -
תרגום: גלית אקסלרד