Pitij!
Pitij! Pitij!
-Beidz! Beidz! -Laid! Man jāiet.
Nē! Mamm, mums viņa jāglābj! Jāglābj!
-Nē! Beidz! Izbeidz! Izbeidz, bērniņ. -Nē! Laid mani!
Pitij! Pitij! Pitij!
Moda! Moda!
Palīgā!
Pitij! Pitij!
Pitij!
Pitij.
Nebaidies, Moda.
Nebaidies. Nāc.
Nē, nē, nē. Nē, laidiet! Laidiet mani!
Lūdzu. Bērniņ!
Laidiet pēc mana bērniņa!
Ļaujiet iet pēc bērniņa!
Mans bērniņš! Izvelciet viņu kāds!
Mēs tagad varam apstāties, Pitij.
Labrīt.
O, tu šķieti karsts.
Skrēju cauri ugunij.
Darvotās papes būdiņa bija liesmās.
Tur bija mana draudzenīte Moda Petita, kas tūlīt sadegs.
Es ieskrēju iekšā un viņu izglābu.
Šoreiz tas izklausās pēc laba sapņa.
Nezinu, vai es to tā sauktu, bet sen bija laiks.
Jā, nu, lai kas tas bija, tu šķieti mierīgs, kas ir kaut kas jauns.
Jā, bet ne šeit.
Es atceros, ka pirms 54-55 gadiem
lasīju komiksu grāmatu par Toru, skandināvu pērkona dievu.
Viņa sencim Odinam bija krēsls, tronis.
Troni sauca Hlidskjalvs.
Un, kad Odins sēdēja uz tā troņa,
viņš varēja redzēt visu, visur un vienlaicīgi.
Tāda man ir sajūta te.
Moda un mana mamma. Sensija. Tu.
Es?
Tu pat mēnesi vēl mani nepazīsti.
Es te nesēdētu, ja tu nesēdētu man blakus.
Vai es vēl esmu karsts?
Jā. Iedzer ūdeni.
Tas tavām zālēm.
Es ieiešu dušā.
Zvanīja Šērlija Ringas kundze.
R-I-N-G-A!
Jā.
Hallo?
Te es, Ptolemijs.
Es zinu, kas zvana.
Zināju, pirms telefons iezvanījās.
Ko varu jūsu labā darīt, Ringas kundze?
-Tu vari teikt "jā". -Jā.
Tu pat negribi zināt, uz ko atbildi ar "jā"?
Protams, ka gribu,
bet nav atšķirības, vai pasaku "jā" tagad vai pēc tam.
Tu esi traks, ne, Ptolemij Grej?
Esmu, bet šis trakums mani uztur dzīvu.
Nu, ja tas tevi uztur tā, ka gribi ar mani papusdienot,
man prātā ir Monikas tējnīca Hilstrītā.
Es būšu savā dzīvoklī divos pēcpusdienā.
Tas nevar pagaidīt? Tikai dienu.
Es dzeru jaunas zāles,
to dēļ nejūtos īsti labi.
-Tad rīt? -Bez šaubām.
-Vienos? -Es būšu.
-Atā, Ptolemij. -Atā, Šērlij.
Atā, Šērlij.
Es pēc brīža pazudīšu. Tikai nedaudz paspoguļošos.
Man tā patīk.
Jā? Sākumā nebiju par to pārliecināta, bet nezinu, varbūt.
Kā iet Ringas kundzei?
Uzaicināja mani uz tēju.
-Tēju? -Šopēcpusdien.
Labi, nu, ja tu priecājies…
Cik ilgi tu šo pēcpusdien būsi ar Rodžeru?
Es nezinu. Kāpēc vaicā?
Nu, es domāju, ka pēc pusdienām es varētu atnākt uz kādām izklaidēm.
-Definē "izklaides". -Vīrietim var būt kādi noslēpumi, ne?
Labi, nu, paturi visus savus noslēpumus.
Cik daudz laika tev vajag?
Nu, pusdienas būs galā ap trijiem.
Es teiktu, vēl pāris stundiņu.
Pāris stu…
Labi. Nu, nenodari sev pāri, tēvoci.
Tajā sakarā nevaru neko solīt.
Sveiks.
Kā iet?
-Labi. Tev? -Labi.
-Tev viss kārtībā? -Jā, viss ir labi.
Ei, Pitijpapu.
Ja tev būtu brīva diena, īre nomaksāta, nauda bankā…
ko tu darītu?
Pieceltu mūs pirms saules.
Ar autobusu aizbrauktu uz Altūnas ezeru.
Mēs novilktu zeķes un kurpes, noietu lejā krastā,
skatītos saullēktu.
Tas ir viss?
Tad mēs aizietu uz muzeju,
ļautu sevi ieskaut mākslas skaistumam.
Jā.
Greja kungs.
Labrīt.
-Kā jūs sauc? -Ernandess.
Patīkami, Ernandesa kungs.
Nē, Greja kungs. Nevis kungs, bet vienkārši Ernandess.
Man patīk tas vārds.
-Vai esat no šīs puses, Ernandes? -Ā, 40 gadus dzīvoju te. Vispār 38.
Kad man bija septiņi gadi, vecāki te ieradās no Dienvidmeksikas fermas.
Vai vēl runājat spāniski?
Nē, tikai palicis akcents.
Es zinu dažus vārdus.
Dīvaini, ir lietas, kas nekur nepazūd, ne?
Jā.
Jā, tas ir dīvaini.
VĪRUSS.…
Atvainojiet.
Ko jūs redzat ap acīm?
Es ne…
Nu, kad jūs skatāties ap acīm,
pasakiet, ko jūs redzat.
Es nezinu.
Varbūt apņēmību?
-Pārliecību. Nepakļaušanos. -Nē, nē, nē.
Proti, jā, jums… Jums droši vien taisnība.
Bet… es domāju…
krāsu.
Kad jūs skatāties ap viņa acīm, kas tā ir par krāsu?
Zila?
-Zila? -Zila.
Zila…
-Tiešām. -Jā.
Zila.
Paldies, kundze.
Nav par ko.
Zila.
Paskat, puis.
Lūdzu. Paņemsim.
Aiziet! Met iekšā.
Iemet labi.
Beidz. Tu vari labāk.
-Kāpēc mēs apstājāmies? -Esam klāt, Greja kungs.
-Kur? -Pie Altūnas ezera.
Teicāt, ka uz to gribat braukt kā nākamo, ne?
Jā. Jā, tā bija.
Skaists.
Ir redzēti skaistāki, bet būs labi.
Gandrīz pienācis laiks.
Es zinu.
Labāk jādodas mājās.
Vēl pēdējā lieta, tad nākšu.
Es apsolu.
Nekavējies ilgi, labi, Pitij?
Centīšos.
Esam klāt, Greja kungs.
Atkal mājās.
Paldies, Ernandes. Tiešām bija prieks.
Man arī.
Šī te…
Šī te būs jums.
Paldies, bet nekādas dzeramnaudas. Noteikumi neļauj.
Nu, neuztveriet to kā dzeramnaudu,
ziniet, uztveriet to kā pakalpojumu vai pagarinātu darbu.
Tā, būs kāds vīrietis, skarba paskata vīrs ar sīkiem drediem,
viņš pienāks pie mana dzīvokļa mājas durvīm.
Ko tas nozīmē, Greja kungs?
Jums ne par ko nav jāuztraucas.
Tikai, kad viņš ieies,
es gribu, lai jūs kādas piecas minūtes pagaidāt
un tad sākat taurēt, it kā būtu atbraucis man pakaļ vai ko.
Ziniet, taurējiet tā, it kā tuvotos pasaules gals.
Taurējiet kā nelabais, labi?
-Tas ir viss? Man jāizdara tikai tas? -Jā, kungs, tas ir viss.
Ja varēsiet to paveikt manā labā, jūs darīsiet veco vīru laimīgu.
Es to jums izdarīšu, Greja kungs.
Nevajag man maksāt.
Paldies. Paldies, Ernandes.
Tas ir ļoti laipni no jums. Es to novērtēju.
Jā, kungs.
-Labu vakaru. -Jums arī.
Divi plus deviņi ir 11.
Robina.
Es te sēžu un gaidu… gaidu patiesību.
Lai gan tagad es varu atcerēties visu, kas bijis,
es īsti nezinu, kas notika.
Un cilvēkam ir jāzina patiesība.
Vismaz man ir jāzina, lai es varētu attiecīgi rīkoties.
Es atvainojos par to, kas te tūlīt šodien notiks.
Bet man viss ir jālabo.
Tam mērglim ir jāsamaksā par to, ko viņš nodarījis.
Es zinu, ka tu to negribētu…
bet nav cita ceļa.
Tas ir viņš. Patiesība ir tā vīra ķermenī.
Vecais, es zinu, ka tu tur esi.
Es tevi mīlu, Robina.
-Kas tur ir? -Velns, tu lieliski zini, kas.
Atver tās sūda durvis!
Nāc iekšā! Tās ir vaļā.
Apsēdies, Galas kungs.
Kad es biju puika Bērdetā Misisipi, veci vīri mums, puikām, teica,
lai nedzeram alkoholu no nenoslēgtas pudeles.
Ak tā? Kāpēc gan?
Nu, tolaik cilvēkiem bija ienaidnieki,
sekundes laikā ielika alkoholā kriksi indes.
Jā, bet tu dzer no tās pašas pudeles.
Tu redzēji mani dzeram?
Tu labāk beidz mani čakarēt, vecais.
Tu riskē atrauties.
Redzi, un tas ir vēl viens iemesls, kāpēc tajā pudelē varētu būt inde.
Kā jau tu saki, es esmu vecs,
atbrīvojos no savas dzīves, lai mazinātu sāpes.
Tu saki, ka ieliki kaut ko tajā viskijā?
Tu nogalināji manu krustdēlu?
Es nemēģinu tevi noindēt, Alfred.
Tas ir gudri.
Redzu, tu skaties uz manām zelta monētām.
Domā tās paņemt?
Vairāk nekā domāju.
Turklāt kāds tev no tām labums?
Ko tu darīsi?
Aizbrauksi uz Vegasu, laidīsi pa labi un kreisi?
Tu esi tik vecs, ka tavs daikts vairs nekļūst ciets.
Īstenībā Nīna man teica, ka tu pat nevarot iziet laukā,
jo viena sieviete nākot un tevi aplaupot katru reizi, kad tevi ierauga.
Padomā tik.
Pieaudzis vīrietis baidās no sievišķa.
Šis nēģeris ir jānopātago.
Ko tu darītu, ja tev būtu šīs monētas?
Aiznestu pie ebreju juveliera. Ja būtu īsts zelts, pārdotu uz svara.
Tieši to es gaidīju muļķi sakām.
-Kuru, dirsā, tu sauc par muļķi? -Tevi.
Paskaties uz šiem dubloniem.
Tie ir veci. Ļoti veci.
Oriģinālas amerikāņu monētas. Kolekcionāru manta.
Kolekcionāram tāda viena ir vairāk nekā 40 000 $ vērta.
Par zeltu varētu dabūt četrus tūkstošus.
Nu labi.
Nu, iedod tās man, un es iedošu kolekcionāram, lai nopērk.
Es varu nokārtot tā, ka tu ik mēnesi saņem pa vienai no tām
vai arī to vērtību nākamā gada laikā.
Es to varu. Tev tikai ir jāatbild uz manu jautājumu.
-Man šķita, tu jau zini atbildi. -Zinu.
Bet es gribu to dzirdēt no tavas mutes.
Tā, kādēļ, dirsā, lai es kaut ko tādu darītu?
Tā paša iemesla dēļ, kāpēc tava melnā pakaļa ir te.
Naudas dēļ.
Divas monētas katru mēnesi vai to vērtība veselu gadu.
Uzmanies, dēls. Tas nav joks.
Jā.
Jā, es nogalināju tavu nabaga krustdēlu.
Nāvējoši iešāvu viņam galvā, jo viņš gribēja aizvest manu meiteni.
Tagad man ir viņa māja.
Man ir viņa sieviete, mana sieviete.
Es braucu viņa mašīnā.
Guļu viņa gultā.
Viņa bērns un manējais - abi mani sauc par tēti.
Ko?
Kas mani redzēja tajā ieliņā?
Velc laukā ieroci, puis! Pavērs pret viņu.
Ei! Paskaties šurp. Kas mani redzēja tajā ieliņā?
Avīzēs nekas nebija rakstīts ne par kādiem sūda lieciniekiem.
Vai tu tici nelabajam, Galas kungs?
Te man ir tavs nelabais.
Jā. Es tagad paņemšu šīs zelta monētas.
Un domāju, es palikšu kopā ar Nīnu, jā?
Un tad tu man pateiksi, kas mani tajā vakarā redzēja.
Es ne sūda tev, draņķi, neteikšu!
Tā…
Ja tu man neiedosi to naudu un nepateiksi, ko gribu zināt,
es tevi nožņaugšu, pakaļa.
Un tad es piesitīšu to augstprātīgo kuci Robinu,
lai atdod visas tavas monētas un pastāsta tavus noslēpumus.
Robinu nē!
O. Nu gan.
-Tu esi vecs, bet stiprs, ko? -Tāpēc aizvien esmu te.
Jā, tu domā, ka vari mani uzveikt?
Par to es nezinu, bet pilnīgi noteikti varu tevi nošaut.
Ei, paga, vecais.
Sensija ar šo nošāva savu vīru.
Ei, ei! Ve…
Ko?
Tu maitasga…
Nedrīkstēju ļaut viņam nodarīt pāri Robinai.
Piebeidz viņu, puis! Piebeidz, pirms viņš aizbēg!
Pasteidzies!
Nē, nē, nē.
Ak dievs.
Mamma?
Neļauj, ka viņš nodara pāri Robinai.
Sensij?
Viņš nav labāks par tiem, kuri nolinčoja mani.
Nē, Pitij. Nē! Mēs varam iet peldēties.
Izšķiriet viņus!
Tu vienmēr man teici, tēvoci…
tev ir tikai ģimene.
-Ej, mīļais. -Piebeidz viņu, puis.
Ei!
-Sūda… -Palīgā! Viņam nav labi.
Dirsā!
Ak dievs.
-Kas tad te? -Palīdziet kāds.
-Ei, izsauciet ātros!
-Ko tu dari? -Mēģinu tev palīdzēt.
Nost! Tas ir mans. Atdod…
-Mēģinu tev palīdzēt! Izbeidz! -Nogalināšu.
Beidz! Laid mani!
Dod! Laid mani! Laid mani!
Ei! Tu! Ej prom no tā vīrieša, zagle!
Ej prom!
-Es izsaukšu ātros. -Ej dirst!
Ak dievs.
Tu… Es tevi piebeigšu. Es piebeigšu tevi.
Es sašāvu viņu, Redžij.
Es… Viņš samaksās.
Tieši tā. Viņš…
Bēdz.
Bēdz. Pareizi, bēdz.
Lūdzu, palīdzi man. Es varu… Es sašāvu to mērgli.
Viņš sa… Viņš samaksās. Viņš samaksās.
Uzmanies, puis!
Koij?
-Viss galā, Pitij. -Nometiet ieroci!
-Viss beidzies. -Es tikšu galā. Greja kungs.
Greja kungs, nolaidiet ieroci.
Dariet to tūlīt pat.
Saprotat mani?
Es jūs redzu, Greja kungs. Es jūs redzu.
Esmu ar jums. Esmu ar jums.
Esmu ar jums.
-Ierocis atņemts. -Esmu ar jums.
Ak kungs. Kungs. Ak kungs. Ak kungs.
Kungs, apžēlojies.
Esmu ar jums, Greja kungs.
Nāciet līdzi. Labi? Nāciet līdzi.
Nāciet līdzi.
Jums ir tiesības klusēt.
Viss, ko pateiksiet, var tikt izmantots pret jums tiesā.
Jums ir tiesības uz advokātu…
SEŠUS MĒNEŠUS VĒLĀK
Greja kungs?
Greja kungs, jūs mani dzirdat?
Greja kungs.
Sātan.
Vai esam ellē?
Kā klājas?
Uzveicu nelabo. Vai nav vareni?
Jā, uzveicāt.
Kā jūties, Pitij?
Koijotsun.
Es izdarīju… Es izdarīju, ko tu liki,
un dārgumi palika dārgumi,
jo tie bija iesvaidīti ar asinīm.
Es vienmēr zināju, ka tu to paveiksi.
Sveiks, vecais vīr.
Redžij! Redžij!
Kā tu jūties?
O, Redžij.
Redžij, lūdzu, piedod.
Par ko tu atvainojies?
Es… O, es aizmirsu.
Nav par ko atvainoties, tēvoci.
Tu darīji, ko varēji.
Laikam gan, ko?
Tēvoci, necīnies.
Es palīdzēšu.
Robina.
Pirmais pavasara putnēns.
Piecelties.
Lūdzu, sēdieties.
Esmu izpētījusi iesniegtos dokumentus, un man ir skaidrs,
ka pēc šīs tikšanās es varēšu noslēgt lietas izskatīšanu.
Nu, es gribētu izmantot iespēju
vēlreiz iebilst pret speciālo pierādījumu, ko piedāvā Barnetas jaunkundzes komanda.
Jūsu godība, Ptolemija Greja kunga testamentā ir skaidri teikts:
ja pret viņa vēlmi tiek ierosināta tiesa, tad ir jāceļ gaisā šis pierādījums.
Galu galā, mēs te esam, lai izvērtētu viņa testamenta likumību.
Līemas kundze, jums nav man jāsaka, kādēļ esam te.
Neredzu pamatojumu neizmantot Greja kunga pierādījumu.
Lai ko teiktu Barnetas jaunkundze vai viņas advokāti,
var būt tikai viens lēmums
par Greja kunga tā saucamās pēdējās gribas likumību.
Man šeit ir 33 ziņojumi
no kaimiņiem, draugiem,
uzņēmumu īpašniekiem ap Greja kunga dzīvesvietu.
Viņi visi bez izņēmuma saka, ka Greja kungs izrādīja to,
kas ar likumu tiek saprasts kā non compos mentis.
Vismaz pēdējos sešus gadus.
Krietnu laiku, pirms Barnetas jaunkundze viņu vispār iepazina.
Greja kunga ģimene ir pilnā mērā rūpējusies par visām viņa vajadzībām.
Barnetas jaunkundze tikai tāpēc par viņu uzzināja,
ka Hilda Brauna vienu reizi viņai palūdza par viņu parūpēties.
Tā bija.
Visam, ko Ptolemijs Grejs atstās šai pasaulei, ir jātiek viņa ģimenei
un cilvēkiem, kuriem viņš patiesi rūp.
Nevis kaut kādai jaunai sievietei,
kura acīmredzami izmantoja apjukušu vecu vīru.
Abromovica kungs, ko teiksiet par Malmena kunga apgalvojumiem?
Ptolemijs man teica, ka ģimene varētu apstrīdēt testamentu,
izmantojot tieši šos argumentus.
Es ieteicu doties pie Andželas Līemas, lai atspēkotu viedokli,
ka viņš varētu būt bijis garīgi nepieskaitāms.
Man ir trīs sarkani āboli, divi apelsīni
un desas luņķis, ko nopirku tirgū.
O, nu, kad es biju bērns,
desas luņķis un mājās gatavots ābolu biezenis būtu mani darījuši laimīgu.
Cik man ir ābolu?
Vai es runāju ar jums vai kameru?
Var ar mani.
Nu, jūs teicāt, ka jums ir trīs, tā ka man laikam būs jums jātic.
Kāds šodien datums?
Šodien ir 2021. gada 21. aprīlis.
Tas ir trīs dienas pēc manas māsas Džūnas dzimšanas dienas.
Tu atceries, Nīsij?
Kāds ir jūsu pilnais vārds?
Mans vārds ir Ptolemijs Robertss Grejs.
Ptolemijs par godu Ēģiptes grieķu valdniekam, kurš arī bija Kleopatras tēvs.
Robertss, kas bija manas mātes pirmslaulību uzvārds.
Un Grejs - tas no tēva, kuru man tā arī nebija iespējas satikt.
Vai zināt, kāpēc mēs šodien esam te?
Jā, lai es varētu atstāt likumīgu testamentu,
man jāpierāda, ka esmu pie pilna prāta, garīgi vesels.
Jūs zināt, ka videokamera ieraksta mūsu sarunu?
Jā, šī ir pirmā reize, kad mani filmē ar kameru.
Puikas gados Misisipi tikai dažiem cilvēkiem bija fotoaparāts.
Tātad jūs neiebilstat, ka izmantošu šo metodi, lai pierādītu,
ka jums šobrīd nav nekādu garīgu traucējumu?
O jā, kundze.
-Gribat izveidot trasta kontu? -Jā.
Un es gribu, lai Robina Barneta būtu tā pārvaldniece.
Proti, ne tā, ka viņai viss piederēs,
bet viņa noteiks, kas ar to notiks.
Un jūs uzskatāt, ka jūsu ģimene nav pelnījusi to, ko jūs atstājat?
Nē, tā nav.
Proti, viņi ir labi cilvēki. Lielākoties.
Bet es tikai gribu, lai Robina ik mēnesi atbild par naudu
un parūpējas, lai būtu nauda Redžija bērniem,
kad viņi gribēs mācīties koledžā,
un, iespējams, varētu ieskaitīt nedaudz naudas Hiliarda kontā,
kad viņš galu galā nonāks cietumā.
Un kāpēc jūs gribat, lai atbildīga būtu Barnetas jaunkundze?
Robina ir tāds cilvēks, kuram ir jābūt par ko tādu atbildīgam.
Ziniet, viņa, pirms aiziet gulēt, parūpējas, lai visiem būtu labi.
Ziniet, kārtība ir viņai asinīs.
Un, ziniet, viņa nav izšķērdīga vai vieglprātīga.
Vai es… Vai es drīkstu pateikt ko personīgu viņai?
Lūdzu.
Robina, es gribu, lai tu zini:
pateicoties tam, kāda tu esi un ko tu esi darījusi,
es zinu, ka Koijs būtu priecīgs, ka atstāju viņa mantojumu tavās rokās.
Tu mani izglābi.
Tu palīdzēji man izpildīt solījumu.
Un es gribu, lai tu zini: visi gadi pirms tevis neko nenozīmē.
Es tevi mīlu, Putnēn.
Nu, mēs, protams, izmantosim tiesības izpētīt visus dokumentus
un lūgt mūsu ekspertus izvērtēt šo pierādījumu.
Bet ir jāapskata citas problēmas.
Piemēram?
Piemēram, šīs sievietes vecums.
-Viņa ir pusaudze. -Man ir 18 gadi.
Pusaudze ar diplomu, kas knapi pielīdzināms vidusskolas izglītībai.
Starp citu, viņa draudēja maniem klientiem ar nāvējošu ieroci.
Iebilstu. Nav pierādījumu, ka Barnetas jaunkundze kādam uzbrukusi.
Nav ziņots policijai, zvanīts glābējiem…
Viņa redzēta uz ielas dzenamies pakaļ sievietei un dauzām viņu ar krēslu.
Baumas.
Viņa ne reizi neapciemoja Greja kungu ārstniecības iestādē.
Tāpēc, ka viņi…
Tāpēc, ka Greja kunga ģimenei tika piešķirta pagaidu aizbildnība
un viņi aizliedza Barnetas jaunkundzei viņu pat apciemot.
-Sešus mēnešus. -Un tad ir šis advokāts.
Viņš vairāk nekā pusgadu
turējis savās rokās Greja kunga trasta kontu.
Sadarbojoties ar Barnetas jaunkundzi, viņš teju neko nav piešķīris prasītājiem
un atteicies izveidot naudas izmaksas grafiku.
Tas ir saskaņā ar Greja kunga vēlmi.
-Tā jūs sakāt. -Vai jūs mani saucat par meli?
-Nu gan. Beidziet. -Kungi, lūdzu, apsēdieties.
Klau, jūsu godība, es tikai saku, ka šis ir mūžsenais stāsts,
kā jaunāka sieviete naudas dēļ savaldzina vecāku vīru.
Jūs uzbrūkat viņai. Jūs uzbrūkat man.
Kungi, apsēdieties!
Lūdzu, apsēdieties.
Vai abiem reģistrēšu necieņas izrādīšanu pret tiesu.
Laiks pusdienām.
Paņemam pārtraukumu un atgriežamies pustrijos.
Barnetas jaunkundz. Vai paliksiet brīdi aprunāties?
Vai jūs draudējāt Hildai un viņas dēlam?
Jūs mēģināt mani apmuļķot.
-Nē. Es tikai mēģinu saprast. -Saprast ko?
Visa šī lieta ir dīvaina.
Demence, kas uz brīdi pazūd,
vecs vīrs bez formālas izglītības, kuram ir miljardiem dolāru.
Nu, papus Grejs pabeidza trešo klasi
un tad atlikušo mūžu lasīja grāmatas, tāpēc…
Kā ar jums?
Jūsu tēvs tika nošauts uz ielas, māte bija prostitūta.
Ziniet, bija kāds baltais vīrietis, kurš maksāja mātei,
un vienu dienu, kad viņa bija izgājusi, viņš atnāca uz mūsu māju.
Viņš centās noraut man drēbes. Es izvilku nazi.
Viņš mani te sagrieza, pirms paspēju iebelzt pa galvu ar lampu.
Es viņam iedūru astoņas reizes.
Un, tikai pateicoties baltā vīra veiksmei, viņš nenomira.
Bet manas mātes seja, kad viņa mani ieraudzīja…
Viņa savācās, pati mani sašuva.
Viņa darīja, ko varēja.
Man vienalga, kas bija mana māte. Viņa mani mīlēja.
Šķiet, arī Greja kungs.
Es neesmu pazinusi nevienu tādu kā viņš.
Viņš visu mūžu gaidīja, lai paveiktu ko labu, un paspēja par mata tiesu.
-Viņš nogalināja Alfredu Galu. -Jā, Alfreds bija to pelnījis.
Varbūt vajadzētu būt klāt jūsu advokātam.
Kāpēc?
Jūs nupat atzināties vardarbībā.
Tad ko? Jūs mani iemetīsiet cietumā?
Es varētu iztiesāt jums par sliktu.
-Man ir vienalga. -Jūs nevēlaties naudu?
Ko es vēlos?
Es vēlos dabūt grādu astronomijā,
un es gribu vietu Īlona Maska lidojumā uz Marsu.
Ja jūs nevēlaties naudu, tad kāpēc esat te?
Tāpēc, ka es mīlu papu Greju.
Un zinu, ka viņš būtu gribējis, lai iestājos par sevi un pārstāvu viņu.
Ja nu es nolemšu, ka jums jāpārrauga Greja kunga trasta konts?
Es nezināju, ka viņš veica ierakstu.
Pirms es to ieraudzīju, es biju…
es biju pārliecināta, ka jūs izlemsiet par labu Nīsijai un viņiem.
Un Abromovica kungs teica, ka viņi varētu testamentu apstrīdēt.
Tāpēc es jau biju ar to samierinājusies.
Bet ja nu tiks lemts par labu jums?
Man vajadzēs trīsarpus gadus, lai iegūtu bakalaura grādu koledžā,
un tad četrus līdz sešus gadus, lai iegūtu zinātnisko grādu.
Tā ka pēc desmit gadiem man būs izglītība,
bet Ārtijs un Letiša tikai gatavosies koledžai.
Un līdz tam Hilijs vai nu būs kaut ko sasniedzis,
vai arī būs cietumā un…
un Ringas kundze droši vien būs mirusi.
Tāpēc, ja papus Grejs to gribēja…
Robina.
FULTONAS APGABALA TIESA
Jūs varat iet.
Tev tiešām viss būs kārtībā?
Jā. Neesam asinsradinieces, bet tuvāka cilvēka man nav.
Labi.
Malmena kungs teica, ka varam apstrīdēt spriedumu.
Es negribu ar tevi cīnīties, Nīsijas tante.
Tāpēc, ja gribi atgriezties tiesā, tas ir tavs lēmums.
-Cik daudz? -Kas?
Cik daudz?
Labi.
Pietiekami, lai jūs un Nīna varētu nomaksāt rēķinus.
Pietiekami, lai bērni izmācītos koledžā, arī Hilijs, ja viņš to gribētu.
Un papus Grejs mani lūdza izveidot
studiju grantu jauniem melnādainajiem, kuri grib ko sasniegt.
Es runāšu ar Abromovica kungu
par fonda izveidi un naudas lielākās daļas ieguldīšanu tajā.
-Skaidrs? -Viņš ir mans radinieks, nevis tavs.
Tad kāpēc tu nekad pret viņu neizturējies kā radinieku?
Tu domā, neizturējos pret papu Greju…
Ja tu būtu iegājusi viņa dzīvoklī, viņa lietas pārraudzītu tu, nevis es.
Tev gan ir iekšas, meitēn.
Stāstīt man, ko, tavuprāt, visus šos gadus es darīju vai nedarīju papus Greja labā.
Gadus.
Tu to saproti? Nevis nedēļas.
-Man žēl par to, kas ar tevi notika… -Kā tad.
Tiešām.
Un varbūt man vajadzēja labāk izturēties pret tevi, redzu tagad, bet…
Robina, es tevi uzņēmu savās mājās.
-Un tad izmeti! -Es mēģināju tevi pasargāt.
-Kā tu to neredzi? -Nu vienalga.
Jo papus Grejs mani pat nepazina, bet pieņēma.
Un viņš negribēja no manis neko, un es negribēju no viņa neko.
Beidz, lūdzu. Lūdzu.
Es negribu tev darīt pāri.
Es tikai sekoju tam, ko papus Grejs uzrakstījis.
Man ir tā jādara.
Man tevis trūka.
Un man jāturpina cīnīties.
-Bet… -Man ir tas jādara.
Ei.
Ei. Tev viss labi?
Jā, viss labi. Paldies.
Papu Grej?
Papu Grej.
Sveiks.
-Putnēn? -Jā.
Pirmais pavasara putnēns.
Jā.
Kā jūties, tēvoci?
Te ir nelabie.
Meitēn, labāk ej prom, pirms arī tevi ieslēguši.
Redzi, kā viņi mani piesējuši pie šī krēsla?
-Jā. -Jā. Nē.
Nē. Šī ir… Šī ir gulta.
-Gulta. Jā. -Jā.
Bet mēs tevi vedīsim atpakaļ uz tavu veco dzīvokli.
Un es rūpēšos par tevi.
Un arī Šērlija Ringa.
R-I-N-G-A.
R-I-N…
R-I-N-G…
-A. -A.
Bija… Bija ugunsgrēks.
Liels.
Tas plosījās mūžību.
No tā iznāca nelabais…
bet es viņam neko neteicu.
Es esmu liels puika.
Jā, tā ir.
Es izglābu Modu Petitu.
Es ieskrēju ugunī.
Es iznesu viņu laukā.
Visas mūsu drēbes bija dūmos.
Ei.
Bet tagad viss ir labi.
Tiešām?
Jā. Tiešām.
Viss ir labi.
Tā ir grāmata?
Ja gribi, varu palasīt.
Labi.
"Visumā ir vairāk zvaigžņu nekā jūrmalā smilšu graudu.
Un tie visi nāk no vienas vietas."
Zini, kas tā ir par vietu, tēvoci?
Mājas.
Jā.
Neraudi.
Mājas.
Vienu lietu atceries, Pitij, mēs piedzimstam, lai mirtu.
Katrs elpas vilciens aizved vienu elpas vilcienu tuvāk mūžībai.
Ja to noliedz, tad dzīve zaudē tās jēgu.
Ir jāpieņem nāves klātbūtne dzīvē, ja gribi būt labs cilvēks.
Bet man trūkst Modas. Un nu viņa ir uz mūžu aizgājusi.
Atceries, kā skanēja viņas smiekli?
Atceries, kā jūs ar viņu skraidījāt te pie Tiklas upes
smiedamies un šļakstīdamies?
Reiz mēs saķērām snaudošu samu
un izvilkām krastā, pirms viņš ko spēja pasākt.
Mamma tovakar uztaisīja sama sautējumu, un mēs palīdzējām.
Nu, tā ir dzīves burvība.
Kamēr vien tu spēj domāt par savu draudzenīti un smaidīt…
kaut kur smaida arī viņa.
-Jā? -Jā.
PAMATĀ VOLTERA MOSLIJA GRĀMATA
Tulkojusi Laura Hansone