Bassza meg!
ÜDVÖZÖLJÜK
LAKÓJEGYZÉK
- Igen? - Anna vagyok.
Jöttem segíteni a ma esti partijára.
A felszolgáló vagyok.
LÉPJEN BE
Boldog új évet!
GLOBÁLIS HŐMÉRSÉKLET-EMELKEDÉS +2,44 °C
A FÖLD NÉPESSÉGE 9,96 MILLIÁRD
EXTRAPOLÁCIÓK
Anna, téged is hitelek terhelnek?
Na végre! Már a közvetítőt is hívogattam.
- Annie, ugye? - Anna, igen.
Bocsánat, lerobbant a bicajom, sétálnom kellett.
Pakolj ide!
- Gondolom, még átöltözöl. - Át.
Alpha, centenáriumi lista lejátszása.
Általában nem ilyeneket eszünk.
Ez csak a szilveszteri parti miatt van.
Ez a vacsora hathavi karbonkreditünkbe került, pedig nem vagyunk gazdagok.
Borravalót azért kapsz. Csak ne várj nagy...
Csalódni fogsz.
Mi van még? A pezsgő itt van. Az hors d'oeuvre pedig ott.
És még időben végzel, hogy a saját partidra is eljuss.
Én nem...
Auggie?
Holnap reggel?
Igen, új év, tiszta lap.
PRIVÁT SZÁM
- Szólok, hogy a... - Auggie?
- Hogy mondod? - Ez a feleségem volt.
- August Bolo, hol vagy már? - Meggondoltad magad?
Nem, nem.
Mindjárt itt lesznek a vendégek!
Biztos vagyok benne.
Ha te mondod.
Nekem határozott válasz kell.
- Auggie? - Készen állok.
Mindenhol kerestelek. Megint az Unikornisvadásszal játszottál?
Mi? Már nem is szeretek azzal játszani.
Miért? Már nem is üldögélhetek a saját gardróbom padlóján?
- Nem játszok. - Aha, most éppen.
Mi lenne, ha valami hasznosra költenéd a karbonunkat
- virtuális állatkák és játékok helyett? - Vagy befektetésekre.
Ötszáz részvény egy cégben, ami az önjáró zoknit akarta feltalálni.
A zokni jó ötlet volt.
Persze, csak a prototípus lesétáltatott egy embert a hegyről. Hoppá!
Az egy híd volt, ami nem volt megjelölve, és sötét is volt.
Amúgy is te lőtted el az összes karbonpontunkat
erre az összeröffenésre.
Miért öltöztél ki?
Szilveszter van, te meg a padlón kucorogsz.
Én legalább megpróbálok egy kicsit ünnepélyesebb lenni.
Én is az vagyok.
Dehogy vagy!
Azt hiszed, ismersz. Nem is tudod, mire...
Igen?
Mit nem tudok?
- Mit? - Csak mondom.
Hagyjuk!
Megjöttek!
És Auggie, vegyél fel egy nadrágot!
Hát megjöttetek!
- Szia! - Eloise!
- Elodie. - Tényleg!
Az eggyel ezelőtti volt Eloise?
Eleanor.
Köszönjük a meghívást! Annyira...
- Mi nem... - Elodie visszahozná az ölelkezést.
- Annyira természetes! - Értem. Mi nem érintkezünk.
- Senkivel? - Senkivel.
Értem.
- Tetszik a ruhád. Imádom a retrót! - Köszönöm!
Adjátok csak az oxigéneteket!
- Van segítségem. - Tessék!
Csak kicsit szétszórt. Elnézést!
- Annie! - Hű!
- Segítenél, kérlek? - Hogyne.
- Köszönjük. - Nincs mit.
Mit csinál? Neki is van olyan izéje?
Chipje, igen.
Drágám, ezt már megbeszéltük!
A lakásod 6000 szívet kapott.
Hétezer, 12 000.
Reklám? Azokat utálom.
Jó, italt! Annie, kérlek!
Mikrotechnológiával készült szőlő, az utolsó karbonmentes napai buborékból.
- Finom! - Különleges!
Izzadságíze van.
Erről hallottam már.
A napai talaj miatt, drágám.
Talán még nem is ettél vagy ittál olyat,
amit nem algából készítettek.
Persze minden tiszteletem az algafarmereké.
Ugyan! Jövedelmező üzlet.
Hol ismerkedtetek meg? Egyből tudtátok, hogy igaz szerelem?
Tudtuk.
Még sosem találkoztam nála érdekesebb férfivel.
Mindig is azt hittem, hogy Auggie valami nagy dologra hivatott.
Azóta sem győzi leplezni csalódottságát.
Te mivel foglalkozol?
- A széllel próbálkozott. - Én...
Persze az már nincs.
Aztán napenergiával. Nyilván az is befuccsolt.
Nem tehetek róla, hogy nincs már szél és napfény.
Nem tehetek róla, hogy a megaszalódott bolygón csak füst és köd maradt.
Nem én tehetek róla, Sylvie. Nem én.
Senki sem tehet róla, nem igaz? És ti honnan ismeritek egymást?
Auggie volt a mentorom.
Felnéztem rá. Igazi álmodozó volt, és még tehetséges is.
Meg persze ott volt a gyönyörű fiatal neje.
Mindent megtanított, amikor az államnak dolgoztam.
Akkor még hittem a kormányban,
a Mikulásban, meg a bináris rendszerekben.
Mikor lépsz már be a versenyszférába, Aug?
Senyvedsz itt a városi szűrt levegőben, pedig sokkal többet is tehetnél.
Ideje lelécelni!
Igazad van. Azt kéne.
Van egy haverom.
A srác techbilliomos Új-Zélandon. Na, ő dobbantani fog az egészből.
„Dobbant”? Ezt meg hogy érted?
Hát, a Föld most már élhetetlen. Úgyhogy digitalizálják a feleségével.
Erről hallottam! Feltöltöd magad, vagy micsoda.
A felhőben tárolnak, amíg a bolygó helyre nem rázódik.
Akármit is jelentsen ez. Kék ég, tiszta tavak, belélegezhető levegő.
Amikor is varázslatos módon felélesztenek
egy karbonmentes utópiában, az általad választott testedben.
És tényleg bedőlnek ennek a badarságnak?
Mindennek. A holdkolóniának, teleportálásnak.
Az emberiség túlzott optimizmusa nem egy rossz üzlet.
Egy kutyánál állítólag működött.
Pezsgőt!
- Szerintem klassz. - Igen.
A felhő érdekesebb lehet, mint amit a ti generációtok valóságnak mond.
Jó, rábeszéltél! Mit vigyünk?
Ott mi a dresszkód?
Van szobaszerviz? Milyen a kilátás?
Ugyan! Nem hotel ez, csak tárhely.
Elaltatnak, és ennyi.
Hát, remélem, mély álomba merülök majd,
mert én egy 22 éves izompacsirta testében akarok felébredni.
Most is jól nézel ki.
Igen. Viccelődj csak!
Én szeretnék végre egy jobb világban magamhoz térni.
Honnan tudod, hogy jobb világ lesz?
Hát, nyilván a sok áldozat miatt.
A fejadagok, meg minden...
Az emberiség története nem más, mint szörnyű katasztrófák sorozata.
Ami leginkább a javíthatatlan önzőségünknek köszönhető.
Nos, az a baj a jövőbe teleportálással, hogy bárhová is megyünk,
oda visszük magunkat is.
Te mennél?
Holnap reggel már jönnek is értem.
Ó, jaj! Akkor gyorsan pakoljunk össze!
Megtisztelő, hogy velem töltitek az utolsó estéteket a Földön!
Ezt meg kell ünnepelni!
Épp azt csináljuk.
Sőt, lehet, pont erről szól a mai parti.
A búcsúzásról.
Na! Tudok én ünnepélyes is lenni.
Nem ugrunk be neked, öregem!
Még ha hirtelen billiomos is lettél, nem kerülhetsz fel a listára.
Igen.
Tizenöt évvel ezelőtt befektettem egy kisebb techcégbe.
Az utolsó marini vállalkozásba, mielőtt minden befuccsolt.
A JövőTudatba.
De...
De sosem volt sikeres befektetésed, Auggie.
Ez az volt.
Alpha, a JövőTudat lejátszása.
JÖVŐTUDAT
JövőTudat
Íme Buster, a világ első teljesen digitalizált élőlénye.
Pár hónapja Buster még egy köszvénytől,
elhízástól, depressziótól, klímafáradtságtól szenvedő kutyus volt.
Korszakalkotó neurofeltérképező technológiánkkal
a tudósok képesek voltak feltárni Buster egész tudatát,
aminek hasznát most kiélvezhetjük.
Sokáig úgy hittük, hogy a tudatunk az agyunkban található.
Viszont az élet egy teljes testet felölelő folyamat.
Exkluzív nanotechnológiánk minden neuront feltár a bensőnkben,
a szívünkben, a nemi szervünkben, sőt még a hangszálainkban is.
Ez egy egyedi folyamatnak, a nanodarabolásnak köszönhető,
amely elképesztő részletességgel ad egy képet rólunk.
Miután digitalizáltuk a tudatot,
feltöltjük a felhőbe, ahol öntudatlan állapotban tároljuk.
Ezután akár végtelenszer lemásolhatjuk,
majd bármikor újraaktiválhatjuk egy ön által választott, ideális testben.
Amint ez a technológia széles körben elérhető lesz,
minden felelősségteljes ember a digitalizálást választja majd.
Csak így semlegesítheti teljesen a karbonfogyasztását,
valamint élvezheti ki az újraéledő ökoszisztémánkat
ébredése után.
Digitalizáljon, hogy egy jobb világ várjon!
JövőTudat, viszlát holnap
Elég! Elég ebből az ostobaságból!
- JövőTudat - Elég! Kérlek!
- Viszlát holnap - Alpha, kikapcsol!
Komolyan, Auggie? Eleinte még vicces volt, de ez már azért túlzás!
Mondtam, hogy nem viccelek.
Hogy dobjuk el az egész életünket csak úgy,
és ugorjunk fejest az ismeretlenbe?
- Tudtam, hogy te nem akarnád. - Nem. Ahogy mondod.
Ezért megyek nélküled.
Értem. Hogy micsoda?
Csak egy jegy van. És lottóhúzás volt a befektetőknek.
Pluszjegyem nem lett.
Sajnálom. Azt hittem, ez kézenfekvő.
- Akkor te... - Én...
Igen, én egyedül... egyedül megyek.
Italt! Azt hiszem, kell egy ital.
Kérhetnénk még pezsgőt?
Nem, valami erősebbet! Az alsó polcról.
Valami erősebbet! Az alsó polcról.
Tehát képes lennél elhagyni, hogy...
h... hogy kutyázhass meg windszörfözhess?
Nem.
Én is kérek egyet.
Én is. Köszönöm.
Inkább magatokra hagyunk titeket.
Igen, jobb, ha megyünk. Köszönjük a...
Ne, ne menjetek, kérlek!
Menjünk vacsorázni!
- Sylvie, beszélnünk kell! - Nem.
Auggie, ezt a vacsorát magunknak állítottam össze szilveszterre.
Te pedig megeszed.
Ki tudja? Lehet, ez lesz az utolsó vacsorád.
Foie gras. Palo Altó-i klónozott libából.
Még biztos nem ettél.
Mi ez?
- Máj. - Inkább együnk!
A gazdák a hímeket kényszerrel teletömik takarmánnyal.
A madarak mája a normál mérete tízszeresére hízik.
A ketreceik tele vannak ürülékkel.
Néhány állat a saját hányásába fullad bele,
a tollaikat meg egymást tépkedik.
A nőstény libákat megkímélik ettől.
Őket ehelyett élve beledobják a darálóba,
hogy macskakaja legyen belőlük.
Bon appétit!
Hű!
Azta! Ez nagyon nem humánus.
Ne is gondolj rá!
Érdekes, hogy a kegyetlenséget embertelennek tartjuk,
pedig szerintem ennél nincs is emberibb.
Ugye, Auggie?
De a nőstényekből macskakaja lesz.
- Ez elég... - Ó, ugyan, Elodie!
Csak nem lepődtél meg azon, hogy a nőstényeket félredobják?
Még fiatal vagy, de majd egy napon megtapasztalod, milyen érzés.
Jó, ne...
Sylvie, te ezt nem érted.
Nem doblak félre. Ez nem rólad szól.
De buta vagyok!
A férjem inkább feldarabolódna, mint hogy még egy napot velem töltsön,
én butus meg azt hiszem, hogy én vagyok az oka.
Hát, szerintem arra gondolt, hogy...
Hiányzik a naplemente.
Érezni akarom az esőt.
Maszk nélkül akarok levegőt venni.
Olyat enni, ami nem alga,
viszont nem kerül hathavi karbonfejadagba.
Azért nem olyan rossz a világ. Jézusom, ennél sokkal rosszabbat is túléltünk már!
Csakhogy régebben még láttuk a csillagokat a fejünk felett.
A vadont akarom, Sylvie.
Mindenki a vadont akarja...
de közben a szerelmet is.
A vadon évekkel ezelőtt eltűnt, Auggie.
Te a szerelmet választottad.
- A szerelmet, a gyerekeket, a családot. - Nektek vannak gyerekeitek?
- Elodie, ne! - Igen.
- Nincsenek. - De van.
Nincs!
Bocsánat! Rosszat mondtam?
- N... - Nem kellett volna...
Utánamegyek.
Ne!
Majd én!
Köszi.
Szerintem nem fogja megtenni.
- Imád téged. - Kit érdekel?
- Ezt nem gondolod komolyan. - Ó, tényleg?
Mi az?
Csak elképzeltem, milyen szép is lenne,
ha véletlenül Buster testében ébresztenék fel Auggie-t.
A kutyatestbe zárva... „Auggie vagyok.”
„Nem kutya.”
Megérdemelné, őszintén szólva.
Figyelj, Sylvie! Jogos a dühöd,
de az az igazság, hogy én képes lennék ölni az életetekért.
Ugyan, ne vicceljünk!
Kapcsolatból kapcsolatba ugrálok.
Elodie, Eleanor, Eloise. Mind ugyanolyan.
Virtuális, MI.
Az igaziakban meg ott a chip, és ha szexeltek,
akkor valami mást képzelnek a helyedre.
Pornót, expasit, excsajt, meg isten tudja, mit.
Régen nem zavart.
Lecsökkenti az intimitással járó kellemetlen komplikációkat.
De most már kezdem azt érezni, hogy szinte nem is élek.
Ennyit a digitalizációról...
Én már lélekben digitalizáltam magam.
Neked mondta, hogy megy?
Gondolom, le akart nyűgözni,
a mentoráltját, aki mindenben lepipálta.
Nem. Nem, én sem tudtam róla.
Hát, akkor egy cipőben járunk, nemde?
Mindkettőnket hátrahagy.
Részeg vagy.
Te most...
Te most flörtölsz velem?
Most már évek óta próbálom beindítani a művészi karrieremet.
Igazából ezért is jöttem, mivelhogy Sylvie műkereskedő, és...
És személy szerint szeretek eldobott, talált anyagokkal dolgozni.
- Aha. - Szeretek trágyával munkálkodni,
- mert az... - Trágyával?
Igen, őszintén,
ha már az ürülékben sem látjuk meg a szépséget,
akkor miben?
Nem tudom.
Én úgy gondolom...
hogy te nagyon bátor vagy.
Beleugrasz az ismeretlenbe. Teljesen eltünteted a karbonlábnyomod.
Nem sok embert ismerek, aki elég bátor lenne ehhez.
Csak egy gondod van.
Micsoda?
Hát, hogy szereted a feleségedet.
Szerintem ne bonyolítsuk meg jobban ezt az estét!
Én semmi bonyolultra nem gondoltam.
Valóban?
Én valami nagyon egyszerűre gondoltam.
Lebegő testek.
Testi vonzalom.
Két magányos lélek egymásra találása.
Hogy vigaszt nyújtsanak egymásnak.
Stop! Stop!
Bocsánat! Azt hittem...
Tudod...
Igen?
Nincs érintés.
Igen, tényleg. Elfelejtettem.
Auggie-val sem?
Én...
Nem is emlékszem már, mikor volt utoljára.
Azt mondod, a vadonra vágysz. De már ott vagy. Ahogy én is.
Elveszve az emberi kapcsolatok vadonjában.
Csak együtt léphetünk ki belőle.
Szerintem igazából arra vagy kíváncsi, hogy szeret-e még.
Már régóta nem működik a kapcsolatunk.
És tudom, hogy jobbra fordulhatnak a dolgok,
de őszintén szólva
abban jobban hiszek, hogy a Föld önmagát gyógyítja meg.
Tehát akkor érintés nélkül?
Akkor mire célzol?
Szeretném a helyedet a mentőcsónakon.
Digitalizálódni akarsz?
Négyünk közül engem illet a legjobban.
Fiatal vagyok. Bocs.
Elég erős vagyok, hogy részt vegyek az újjáépítésben.
Lelkes vagyok. Nyitott. Ökotudatos. Értek a digitális dolgokhoz.
Van hárommillió követőm,
minden posztom két-három millió szívet hoz.
Jó, de nincs valakid, vagy a szüleid?
Nic? Nic is ott van.
Senki sincs, akiért érdemes lenne feladni egy ekkora lehetőséget.
Igazából semmi pénzem.
Napközben futárkodok,
meg a neten vetkőzök feketén szerzett karbonért, és...
mindezt azért, hogy fizetni tudjam a rezsit,
és alkothassak munka után, de ez már nem elég.
Én a jövőre születtem.
- Eloise! - Elodie.
Tényleg.
Még ha oda is akarnám adni, de nem akarom, akkor sem tehetném.
Nem átadható.
- Minden DNS-kódolt. - Jó.
Hát, akkor adj egy körömdarabot, vagy egy szálat a szakálladból!
Meg volt egy nagyon részletes pszichológiai teszt is,
és ne haragudj, de szerintem nem mennél át rajta.
Miből áll?
Alpha, a JövőTudat bekapcsolása.
- Igazából egy kérdéssorból áll. - Világos.
Hogy lehetsz ennyire gyönyörű?
Annyira gyönyörű vagy!
„Akartál már valaha ártani önmagadnak?”
„Hány szexpartnered volt, és milyenek?”
- Bár megérinthetnélek! - De nem szabad.
„Melyik a kedvenc jégkrémed, és miért?”
Hát, ez könnyű.
A mentás. Isteni.
„Voltál már szerelmes, és ha igen, honnan tudtad?”
„Spirituális vagy?”
Ó, igen!
„És ha igen, miben hiszel?”
Ó, istenem!
„Mit tennél, ha hirtelen szembekerülnél
egy hatalmas barna medvével?”
Ó, igen... Néhány kérdés szimulációs.
Úristen!
Hologram. Nem igazi, ez csak egy feladat.
- Várj, várj! - Nem! Ez...
- Meg fog ölni! - Semmi baj! Ne fuss el!
Nem... Elodie!
Ne! Hagyj békén!
Auggie? Mi folyik itt?
Semmi! Ez a JövőTudat pszichológiai tesztje.
Elodie kíváncsi volt rá.
Alpha! A JövőTudat kikapcsolása.
Pontosan mit tesztel?
Gondolom... hogy képes lennél-e túlélni a vadonban.
Vagy inkább azt,
hogy képes vagy-e különbséget tenni fantázia és valóság között.
Te egyértelműen alkalmas jelölt lennél.
Én nem mennék.
Soha, de soha.
Én nem fogom feladni.
Sylvie...
én nem akartalak megbántani.
Nem bántottál meg.
Jó, de figyelj... Hát... Igazából
azt hittem, hidegen hagy majd az egész.
Hogy mondhatsz ilyet?
Azt hittem, már semmi sem maradt köztünk.
Ne magyarázd itt a bizonyítványt!
De. Kérlek!
Értsd meg, ez engem is annyira meglepett, mint téged!
Nem gondoltam volna, hogy összejön,
meg azt sem, hogy kiválasztanak.
És nyilván reméltem, hogy előbb megbeszélhetjük.
De sosem hallgatsz meg.
Már alig nézel rám.
És tudom, hogy csalódtál bennem.
És hogy nem ilyen életet képzeltél magunknak.
Én is csalódott vagyok.
De...
sosem tudtunk úgy beszélgetni, hogy ne veszekednénk.
- Hol van Elodie? - Nic, kérhetnénk egy percet?
Hogyne.
Maradj csak!
Mi az?
Nem.
- Mi az, barátom? - Igen?
Ti...
Nem. Ugye nem?
Mit...
Én... Micsoda?
Legalább megvárhattátok volna, hogy elmenjek!
Auggie! Ez... Ez nem az, aminek látszik.
Ha... Hanem...
Ő akarta...
ezt.
„Ő akarta ezt”?
Hány éves vagy, hat?
Tehát igaz?
Nem! Én...
Jó, igaz, de teljesen érintésmentes volt.
- Értem. - És természetesen
így is nagyon hülye és szörnyű ötlet volt.
- Hát azért nem... - Hallgass, Nic!
De az egész azért történt, mert te...
Mert hát mindkettőnket e... elhagysz.
És hát na... megtörtént!
Hát ez nagyszerű!
Csodás!
Muszáj volt még így utoljára, ugye?
Még egyszer belém rúgni búcsúzásképpen!
Ez nem erről szólt.
- Bocsánat! - Mi az?
Elnézést kérek! A vacsora tálalva.
Köszönöm.
Kér hozzá paradicsomot, uram?
- Nem. - Jó.
Alpha, kikapcsolás.
Szeretnék tósztot mondani.
Jó, akkor én... Viszlát!
Szeretném kifejezni a hálámat.
Mivel ez az utolsó estém a Földön, legalábbis ebben a korszakban.
És őszintén szólva
azt hittem, hogy egy semmitmondó búcsúzkodás lesz belőle.
Egy jó vacsora, pár vicces anekdota.
Mint amikor csaptunk egy görbe karaokés estét,
és elénekeltük Blue Ivy Carter egész karácsonyi albumát.
Az egész közönséget elkápráztattad a hangoddal.
Engem biztosan.
Azt hittem, fátylat borítunk majd a múltra.
Elássuk azt a csatabárdot.
Visszaemlékezünk az éveimre, a közös éveinkre.
Mert azért jó élményeink is voltak.
De aztán megváltoztak a dolgok.
Talán most dühösnek hisztek.
Ez az utolsó estém a Földön.
A nejem megdugja a barátomat.
Aki a kollégám volt, a tanítványom.
Mindig is felnéztem rád. És érintésmentes volt.
Megmondom őszintén, hogy most adtatok nekem egy nagy ajándékot.
Ha bármi kétségem volt a digitalizáció kapcsán, az most elpárolgott.
Így semmi lelkiismeret-furdalás és kétség nem gyötör,
már csak izgalommal tekintek előre.
Köszönöm mindkettőtöknek,
hogy most már egyértelmű döntést hozhatok
a jövőmmel kapcsolatosan.
Proszit!
Drága Auggie-mra!
Hazudnék, ha azt mondanám, hogy nem fantáziáltam már erről.
Szerintem sok feleség képzelte már el,
hogy milyen jó is lenne dinnyeként feldarabolni a férjét.
Ezért köszönöm, hogy ilyen elegánsan vetettél véget a közös életünknek,
és végre egyszer
magadnak intéztél el valamit!
Végül is van mit ünnepelnünk ma.
- Én is mondanék valamit. - Most nem alkalmas...
Mind a hárman kurvára megkattantatok.
Ő kattant, ő is kattant, és te is! Minek hoztál ide?
Kettőnknek vége. Ennyi.
Nos, ha már a tósztoknál tartunk,
én is mondanék pár szót.
Auggie...
Sajnálom, hogy érintés nélkül szexeltem a nejeddel az utolsó estéden.
Nem akartalak megbántani és mindent elrontani.
Semmi baj. Részegek voltatok.
Nem, igazából ezt szeretném most tisztázni.
Igen, kimondom.
Helyesen tettem.
Nem a pia miatt csináltam.
Min... Mindig is szerelmes voltam beléd.
Jézus Mária!
Most már több mint tíz éve szeretem.
Amióta csak először megláttam.
Az utóbbi években sokszor volt már, hogy majdnem lefeküdtünk egymással.
Nem, ez nem igaz.
Apám temetésén.
Ne viccelj már! Az csak ölelés volt! Sajnáltalak.
És persze Sylvie az oka annak, hogy nem működtek a kapcsolataim.
Igen. Senki sem fogható hozzá.
Nem az a hülyeség, hogy le akarsz lépni a Földről,
hanem az, hogy elhagyod a feleségedet.
Ezt a csodálatos, gyönyörű nőt.
Remélem, hogy ha Auggie már...
Jézusom...
- Üsd meg! Igen! - Auggie! Ne!
- Az étel! Ne! - Fogd be! Ne is...
Te feleséglopó...
- Auggie! - Ne nyúlj a nejemhez!
- Megöllek, te faszfej! - Hagyd békén!
Hagyd már!
- Hagyd békén! Hagyd békén! - Nem!
Elég!
Apa? Mi a baj?
Feküdj vissza, Agnes!
Mit csináltok?
Csak...
Mi csak játszunk, kicsim. Mókás, nem?
Én is játszhatok?
Nem, édesem, le kell feküdnöd. Felmegyek veled, jó?
- Tényleg van gyerekük. - Bonyolult.
Nem, édesem.
- Elaltatom. - Kérlek, ne!
- Muszáj. - Ne!
Agnes, aludj el!
- Ezt úgy utálom! - Tudom. Én is.
De itt az idő, hogy felhagyjunk az illúziókkal.
Felviszem az emeletre.
- Ő egy... - Igen. Meddőségi robot.
Annyira realisztikus!
Jobb, ha most elmentek.
- Persze. Hogyne. - Igen.
Sylvie! Sylvie? Auggie-val arról beszéltem, hogy adja át a jegyét.
Nagyon szeretnék menni.
Még fiatal vagy. Van időd. Egy nap mindenki digitalizálódik majd.
Igen.
Kéne az oxigénünk.
Annie?
Elnézést a felfordulásért!
Semmi gond.
De nagyon finom volt minden.
Nem én főztem. Csak felszolgáltam. Szabadúszó kézilány.
Van chiped?
Nem, nem telik rá.
Én ismerek valakit, aki olcsón megcsinálja.
Ha nem zavarnak a reklámok.
Tessék!
Boldog új évet!
- Üzenem neki, hogy érezze jól magát! - Átadom. Már ha még képes rá.
Jó barátom volt. Mondd meg neki, hogy sajnálom...
Jó. Szia, Nic!
- Sylvie, ha mégis... - Szia!
Én...
Nyugodtan menjen fel és feküdjön le, ezt elrendezem, és megyek is!
Szilveszter van. Nem azt mondtad, hogy bulizni mész?
Nem nagyon.
Az utolsó hőhullám elintézte a családomat és a legtöbb barátomat.
Burbankben voltam masszőr.
Amikor még volt Burbank.
Nagyon sajnálom!
Hát, ironikus.
Kívülről elég jó élete van.
Ó, igen.
- Adok borravalót. - Ne, mondta, hogy ne számítsak...
Ez a legkevesebb.
Köszönöm.
Gondolom, össze kell pakolnod.
Vagy nem.
Kell?
Elvihetem a hangodat?
Nem.
Minden este énekelek neki, Auggie.
Tudom.
Tudom, hogy butaság.
Tudom, hogy nem hall engem.
Egyáltalán nem butaság.
Holnap utazol, de az az igazság, hogy már évek óta nem vagy itt mellettem.
És nem hibáztatlak érte.
Kegyetlen voltam veled.
Megértem.
A vadonra vágysz.
A csillagokra.
Sylvie, én...
Nem akarok elmenni.
Ne!
Ne maradj a lelkiismeret-furdalás, a félelem miatt!
Nem azért.
Csak nem akarom...
Nem akarom...
feladni a kapcsolatunkat.
Meg ezt a nyomorult bolygót.
Szeretlek.
Én is szeretlek, Auggie.
Ez micsoda?
Éjfél van.
Gyere, menjünk! Gyere!
Ez... Gyere, megmutatom!
Boldog új évet, Auggie!
Boldog új évet!
Boldog és egészségben gazdag új évet, San Francisco!
A hágai Nemzetközi Bíróságon jelenleg az ügyészek
újabb vádakat készítenek elő azon személyek és vállalatok ellen,
amelyek ökoirtásért és természetellenes tettekért állnak bíróság elé.
A klímabűnökért felelős bizottság
azt is bejelentette, hogy a természet helyreállítása céljából
kiszabott pénzbeli kompenzációt,
amelyet a déli félteke országai kapnának,
a Globális Észak ügyvédei elutasították...
A karbon ára újra kilőtt
a világpiacokon ma reggel,
a kereskedelmi hiteleknek és csomagoknak köszönhetően.
SZIA ANNA
MUNKA BEFEJEZVE
BORRAVALÓ ELUTASÍTÁS
- August? - Augustine.
Itt az áll: „férfi”.
Szerintem a nemi identitásom nem az ön gondja.
DNS-minta?
Tessék! Csak...
VEZETÉKNÉV - BOLO CSALÁDI ÁLLAPOT - HÁZAS
KIÉRTÉKELÉS JÓ
MINTA EGYEZIK
Jó. Stimmel. Mehet!
A feliratot fordította: Alimuradov Dóra