Temnota mě přitahuje.
Promlouvá ke mně.
Hudbě, které se věnuji, se říká black metal.
Je plná zatracení
a zkázy.
Morbid je můj umělecký pseudonym.
Jde o fyzické ztvárnění mého temného podvědomí.
Každý má své stínové já.
Skryté já, které ostatní neznají.
Rád toho netvora v sobě vypouštím ven.
Když jsem Morbid, můžu si dělat, co chci.
Všechno mi projde.
Krvi se občas nevyhnete.
Ale někdy zajdu moc daleko.
Ten Morbid určitě zabil Elisu Lamovou.
ZVEŘEJNIT
Byl ubytovaný v hotelu.
Byla hrozně na ráně. Ten magor ji určitě zmanipuloval.
Je jasným podezřelým.
Všichni byli přesvědčení, že spojitosti mezi tímhle Morbidem…
Zrovna jsem v hotelu Cecil.
…a Elisou Lamovou
nemůžou být pouhou náhodou.
A tak si řekli, že to přece nenechají jen tak.
Musíme ho najít.
Co je ten chlap zač?
Zjistili, že se ve skutečnosti jmenuje Pablo Vergara.
Začali mu psát zprávy.
Zabils Elisu Lamovou, že jo?
Zkurvenej vrahu!
Řekni pravdu!
K jejich vlastnímu překvapení jim odpověděl natočením videa.
Tady Morbid.
Chci vám jen říct, že jsem nevinný.
PŮVODNÍ DOKUMENTÁRNÍ SERIÁL NETFLIX
Pitva je dokončena,
ale přesto stále nevíme, co se Elise Lamové stalo.
Teď už Jina You.
Spousta lidí doufala, že po pitvě bude jasno.
Zřejmě to nebude tak snadné.
Dnes jsme mluvili s koronerem
a příčina smrti je stále neprůkazná.
Bude potřeba provést další testy.
OKRES LOS ANGELES KANCELÁŘ KORONERA
VRCHNÍ SOUDNÍ LÉKAŘ KORONER
Koroner je tím,
kdo definitivně stanoví, k čemu vlastně doopravdy došlo.
Vždycky existuje nějaký příběh a my píšeme jeho konec.
Po provedení pitvy Elisy Lamové
jsme pořád nevěděli, jestli šlo o vraždu, sebevraždu nebo nehodu.
Museli jsme čekat pár týdnů na výsledky dalších testů.
Pak přišly výsledky toxikologie.
Vzhledem k bizarnímu chování ve výtahu
mohla být pod vlivem halucinogenních drog.
Ale neprokázalo se,
že by požila alkohol ani jinou nezákonnou drogu.
Pokud člověk mívá deprese a trpí bipolární poruchou,
většinou zjišťujeme,
zda se nepokusil spáchat sebevraždu předávkováním léků,
ale k tomu také nedošlo.
V jejím organismu byly nalezeny pouze léky,
které měla předepsané na bipolární poruchu.
Nicméně byly přítomny v zanedbatelném množství.
To mě zaujalo.
Po bližším prozkoumání léků,
které byly nalezeny v jejím pokoji,
jsme zjistili, že jí zbývalo větší množství,
než odpovídalo danému datu v případě správného dávkování.
Když jsme se znovu podívali na výsledky toxikologie
a porovnali je s nalezenými předpisy,
vše nasvědčovalo tomu, že užívala léků méně, než měla.
Co ji k tomu vedlo?
O co doopravdy šlo?
Při hledání odpovědí na tyto otázky musíme pochopit, jaký život vedla,
než dorazila do L.A.
Co všechno mohlo hrát roli v posledních dnech jejího života,
než skončila v oné nádrži.
Co bych si bez internetu počala?
K internetu se upínáme,
když nám v každodenním životě chybí
lidské vztahy nezbytné k přežití.
Raději je hledáme donekonečna online.
Pokud chceme přijít na to, co se Elise stalo,
musíme dát dohromady její příběh
a lépe pochopit, co přesně se jí dělo v hlavě.
Dokážeme tu být empatičtí.
Připomínejte ostatním, že jsme všichni lidé.
Když budete naslouchat, všemu porozumíte.
Elisa byla velmi introspektivní a bystrá.
Z jejích příspěvků na Tumblru ji chápete, protože jsou nesmírně oduševnělé.
Podle některých trpím „chemickou nerovnováhou“.
Nemohla bych se někomu napíchnout do mozku?
Ráda bych, aby mě ostatní pochopili.
Bipolární porucha je pro většinu lidí stigmatizující a nepochopitelná.
Dá se říct, že se projevuje znatelnými výkyvy nálad.
Způsobuje deprese a mánie.
Ty se projevují nepotřebou spánku, zběsilými myšlenkami,
větším sklonem k riziku.
Obecně vzato jsou nejlepší obranou léky
a kognitivní behaviorální terapie.
Elisa se v řadě příspěvků svěřuje,
že ji trápí, kolik léků do sebe musí cpát.
Říkám tomu snídaně šampiónů.
Bohužel je musím brát den co den.
Měla předepsané nejméně čtyři různé léky.
Antidepresiva, stabilizátor nálady a atypické antipsychotikum.
Musím se dát do kupy.
Ve srovnání s ostatními doslova mrhám životem.
Musím někam vyrazit a najít novou motivaci.
Elisa na sebe byla nesmírně přísná. Chtěla si dokázat, že není méněcenná.
Možná si myslela, že když někam na vlastní pěst vycestuje,
ukáže, že je normální, že na to má.
Překypuji sebevědomím a odvahou.
Příští zastávka na cestě za dobrodružstvím:
západní pobřeží.
Elisa měla namířeno do San Diega,
odkud chtěla cestovat podél pobřeží.
Dorazila jsem do La La Landu.
28. ledna Elisa dorazila do Los Angeles
a ubytovala se na hotelu.
Pár následujících dnů poznávala město.
Těžko říct, co se stalo, ale dle výsledků toxikologie
to vypadá, že v průběhu výletu léky postupně vysadila.
A jakmile to uděláte, k výkyvům nálad dochází mnohem častěji.
Během pobytu v Los Angeles
se v Burbanku zúčastnila natáčení jednoho pořadu.
Chovala se tam velmi nevyzpytatelně.
Sepsala takový dlouhý chaotický dopis
a trvala na tom, aby byl předán moderátorovi toho pořadu.
To pochopitelně vyvolalo jisté obavy.
A tak ji ochranka
preventivně vyvedla ze studia, aby náhodou něco neprovedla.
V hotelu Cecil
Elisa sdílela pokoj s několika dalšími dívkami.
Ty si začaly stěžovat na její nezvyklé chování.
Říkám to poprvé, ale byla hodně problémová.
Nechávala ostatním na postelích vzkazy.
Na papírových lístečkách.
Psala věci jako: „Vypadni. Táhni domů. Zmiz.“
A když se ty dívky vracely na pokoj,
nechtěla jim otevřít.
Chtěla slyšet heslo.
Den před plánovaným odjezdem jsme ji přesunuli na samostatný pokoj.
Říkali jsme si, že to pro ni bude lepší.
Následně přišla dolů na recepci a udělala…
Nevím, jak to popsat. Bylo to takové gesto, kdy řekla:
„Jsem sice šáhlá, ale to v L.A. všichni.“
Tehdy jsme to neřešili.
Přece jen šlo o hotel Cecil.
Děly se tam horší věci.
Život jde dál.
Konečně jsme začínali mít lepší představu o jejím psychickém stavu.
Museli jsme vzít v potaz fakt, že vysadila léky.
Bylo zřejmé, že v takovémto rozpoložení
se mohla snadno stát obětí trestného činu.
Snažili jsme se tedy především zjistit,
jak se mohla dostat do té nádrže.
Bylo nezbytné blíže prozkoumat místo, kde ji našli.
Šlo nám o každý její krok.
Když jste na střeše hotelu a chcete se dostat na místo činu
musíte překračovat trubky
a protáhnout se mezi ostatními nádržemi, abyste se dostali k té hlavní.
Teď si představte, že s sebou nesete tělo,
které potřebujete vhodit vrchním otvorem do nádrže.
Ještě by ji tam někdo mohl přinést z malé budovy vedle nádrží,
ale to by musel rovněž lézt i s tělem po žebříku.
Vrah ji samozřejmě mohl zabít nebo omráčit jinde než na střeše,
ale přestože byla drobná,
vynést její tělo po žebříku, aniž byste ho jakkoli otloukli,
je nemožné.
Její tělo by bylo pomlácené, odřené nebo jinak poškozené
a to by pitva odhalila.
K ničemu takovému nedošlo.
Když je nalezeno tělo utonulého,
obvykle se vznáší na hladině se svěšenými končetinami obličejem dolů.
Ale její tělo bylo údajně nalezeno obličejem vzhůru.
To je nezvyklé a mohlo by to značit vraždu.
Ale jelikož šlo o zásobovací nádrž,
hladina vody v ní byla proměnlivá.
Právě proudění vody v nádrži
mohlo způsobit to, že se její tělo otočilo do této polohy.
Na samotném místě činu
nebylo nalezeno nic podezřelého,
co by nasvědčovalo trestnému činu.
Tudíž jsme konečně
měli dostatek informací a faktů na to,
abychom sepsali závěrečnou zprávu.
ČTYŘI MĚSÍCE PO ELISINĚ SMRTI
Strašně dlouho bylo ticho po pěšině.
Lidé začínali mít dojem, že to celé stojí.
Všichni čekali na výsledky pitvy.
A 21. června 2013 je konečně zveřejnili.
Smrt 21leté kanadské turistky Elisy Lamové
je považována za náhodné utonutí.
SMRT LAMOVÉ BYLA NEHODA
Důležitou roli údajně sehrála její bipolární porucha.
Došli k tomu, že zemřela náhodným utonutím.
Přičemž bipolární porucha sehrála důležitou roli.
Nedávalo to smysl.
Všechny to zaskočilo.
Prý „náhodné utonutí“.
Omylem se utopila.
Prý to byla nehoda.
Vážně?
To není možné.
Tomu případu jsem věnoval spoustu času
a nemůžu s koronerem souhlasit.
Nedává to smysl.
Zvlášť když policie uvedla,
že poklop na nádrži byl zavřený.
Pokud vím, ten poklop byl zavřený.
Někdo ji tam hodil a zavřel poklop. Muselo jít o vraždu.
Všichni čekali, že to bude vyhodnoceno jako vražda.
Proto je náramně zajímala pitevní zpráva.
Snažili se to pochopit.
Našel jsem odkaz na Elisinu pitevní zprávu.
Pročetl jsem ji do posledního slova.
Zaujalo mě tohle.
Neobjevili žádné známky pohlavního zneužití.
Ale pokud nešlo o znásilnění,
proč by se svlékala?
V té zprávě dále stojí, že nenašli známky vnitřních ani vnějších zranění.
To, že její tělo nejevilo známky zranění,
neznamená, že nešlo o vraždu.
Někdo na ni mohl mířit zbraní a přinutit ji, aby do té nádrže vlezla.
To je přece taky vražda.
Dle soudního patologa zemřela, protože vysadila léky,
ale tomu prostě nevěřím.
Nikdy jsem nečetl, že by člověk s bipolární poruchou udělal něco takového.
Nepřičítala bych to její psychice.
Viděla jsem dost pitevních zpráv, a na téhle mi zkrátka něco nesedí.
Jsou v ní nesrovnalosti.
Vypadá to, jako by koroner váhal,
jestli šlo vážně o nehodu.
V té zprávě je sekce s možnými příčinami smrti.
NEBYLO MOŽNÉ URČIT
Je tam vražda, sebevražda, nehoda a neznámá příčina.
Vypadá to, že nejdřív zaškrtli neznámou příčinu,
ale pak si to rozmysleli
a zaškrtli nehodu.
K opravě zjevně došlo s třídenním odstupem.
Jak mohli neznámou příčinu změnit na nehodu?
Proč by to dělali?
Jako by šéf fláknul do stolu a řekl, že to musí změnit na nehodu.
Třeba na koronera tlačil někdo od policie,
aby se veřejnost nedozvěděla pravdu.
Chtěli to rychle uzavřít a mít klid.
Hlavně aby se to už neřešilo a nikdo nic nevyčmuchal.
Sám jsem sháněl další informace o vyšetřování,
ale bohužel neúspěšně.
To je samo o sobě podezřelé.
Spousta lidí žádala o zpřístupnění záznamů,
ale nikomu je neposkytli.
To mě samozřejmě jen utvrzovalo v tom, že musí jít o nějakou konspiraci.
Online komunita
měla za to, že jde o korupční skandál.
Muselo jít o obří konspiraci, na které se podílela řada lidí.
Máme tu celou řadu podezřelých.
Losangelská policie…
koroner…
ředitelka hotelu Cecil…
zaměstnanec, co našel tělo…
a konečně ten člověk, co tam byl ubytovaný,
kterého měli všichni za Elisina vraha.
Díky, že jste si na nás udělal čas.
Chápu, že se vám o tom nemluví snadno.
Nevyjadřoval jsem se k tomu asi sedm let.
Ale došlo mi, že když budu před problémy utíkat,
nikdy se nevyřeší.
Člověk jim musí čelit.
I když je to…
nepříjemné.
25. ÚNORA 2013 ŠEST DNÍ PO NALEZENÍ ELISINA TĚLA
Všechno to začalo v únoru 2013.
Ráno jsem vstal a koukám, že mi píše kamarádka.
AHOJ.
COS PROVEDL? PROČ JSI VE ZPRÁVÁCH?
ZPRÁVY Z TCHAJ-WANU
Kliknutím jsem se dostal na tchaj-wanský zpravodajský kanál.
Morbid, zpěvák kapely Dynasty of Darkness, uctívá Satana.
Často zpívá o mrtvolách a smrti.
Teď je podezřelý z vraždy Elisy Lamové.
Byla tam má fotka
a že jsem prý podezřelý z vraždy.
Z vraždy Elisy Lamové.
Zpěvák několik dnů před vraždou
na internetu sám naznačil, že někoho zavraždil.
Najednou mi začaly chodit stovky zpráv od lidí z různých koutů světa.
Tys zabil Elisu Lamovou?
Zabils ji, že jo?
„Nesnášíme tě. Jsi zkurvenej vrah. Proč jsi to udělal?“
Tohle ti jen tak neprojde.
Byl jsem v šoku.
Nechápal jsem.
Do té chvíle jsem
o žádné Elise Lamové nikdy neslyšel.
Dokonce u mě zaklepala PGR, což je mexická obdoba FBI.
Stavili se u mě doma.
Vyptávali se, jestli jsem
náhodou ďáblu neobětoval nějaká zvířata.
Ale nikdy mě z ničeho neobvinili. Nic.
Až pak mi došlo,
že jsem považován za vraha
jen proto, že lidi na internetu
našli video,
které jsem nahrál, když jsem byl ubytovaný v hotelu Cecil.
Ahoj, lidi.
Hlásím se vám z hotelu Cecil v L.A.
V únoru 2012 jsem tam strávil tři noci.
Toť vše.
12 MĚSÍCŮ PŘED ELISINOU SMRTÍ
Nemůžu s tím přestat.
Zajímalo by mě, jestli tím někoho neděsím.
Bylo to o rok dřív, než se tam ubytovala Elisa.
REZERVACE: PABLO VERGARA
POBYT VE DNECH 4.–7. 2. 2012
Když umřela, nebyl jsem ani v USA.
Nahrával jsem v Mexiku album.
Můžu to doložit nahrávací smlouvou
a razítky v cestovním pasu.
Ale internetovým detektivům stačí se na mě podívat…
a mají jasno.
POZŘÍT
Ano, ve spoustě písniček zpívám o smrti a vraždách,
ale jsou to jen písničky, hudba.
Zkrátka umění.
To ze mě přece nedělá vraha.
Chtěl jsem vše uvést na pravou míru.
Proto jsem natočil to video, kde říkám, že jsem nevinný.
Tady Morbid.
Chci vám jen říct, že jsem Elisu Lamovou nezabil.
Jsem nevinný.
Nasadil jsem si masku a zkreslil hlas, protože jsem byl paranoidní.
Ale internetové detektivy to nepustilo.
Nahlásili všechny mé účty, takže mi nakonec YouTube kanál,
účet na Facebooku i e-mail smazali.
Jim nejde o žádnou pravdu.
Jen vás chtějí zničit.
PŘIJEĎ DO LA A JE PO TOBĚ
- ZABILS ELISU - ZABIJEŠ I MĚ?
Šlo o falešná obvinění, výhrůžky.
RADŠI SE MOC NEUKAZUJ!
Den co den, týden co týden…
Nebylo úniku.
Jakmile se stanete terčem takhle silné vlny nenávisti,
něco se ve vás zlomí.
Přepnete.
Po nějaké chvíli už to prostě nedokážete dál snášet.
Nezvládáte neustále vysvětlovat, že jde jen o hudbu, umění.
I sebesilnější člověk začne cítit bezmoc.
Podepsalo se to na mně.
Prostě jsem se z toho zhroutil
a pokusil jsem se spáchat sebevraždu.
Skončil jsem v psychiatrické léčebně.
Ti detektivové si žijí dál, jako by se nechumelilo.
Ale mně obrátili život vzhůru nohama.
Přišel jsem o veškerou svobodu projevu.
Se skládáním hudby jsem nadobro seknul.
Vůbec mi to nejde.
Snažím se vzchopit a začít život nanovo,
ale je to pěkná otrava.
Nemůžu se toho zbavit.
A…
Prostě s tím teď musím žít.
Nikdy se toho pocitu nezbavím.
POLICEJNÍ ODDĚLENÍ LOS ANGELES
Hodně bizarní bylo,
když se internetoví detektivové snažili Elisinu smrt svést
na jednoho mexického zpěváka.
Můžu jen říct, že je nevinný.
Ale chápu, že se jen snažili přijít tomu všemu na kloub.
Stejně jako my.
Je to návykové.
Jak to do sebe začíná zapadat.
Jste nadšení, že odhalujete pravdu.
Ale v tomto případě se od pravdy spíš čím dál víc vzdalovali.
Žádné dodatečné informace dokládající, že šlo o nehodu,
nejsme povinni poskytnout veřejnosti.
Lidé na internetu
zkrátka neměli všechny dostupné prostředky.
Neměli všechna fakta.
Když jsme s její rodinou mluvili na počátku vyšetřování,
nevěděli jsme, jak vážné to s její psychikou bylo.
Ale postupem času jsme se od její sestry dozvěděli,
že léky nevysadila poprvé.
Stávalo se to opakovaně
a vedlo to i k jejímu nervovému zhroucení.
Podle informací od rodiny trpěla přeludy.
Mívala vidiny.
Bylo to dokonce tak vážné,
že minimálně v jednom případě
musela být hospitalizována.
Důkazy nasvědčují tomu, že Elisa měla bipolární poruchu typu I.
Jde o závažnější verzi bipolární poruchy.
Bývá doprovázena psychotickými symptomy.
V takovém stavu máte v hlavě zmatek,
přestáváte uvažovat logicky
a máte problém rozeznat, co je skutečné.
Když si ve zprávě přečtete o jejím chování v hotelu
a při natáčení toho televizního pořadu nebo si pustíte ono video z výtahu,
je zřejmé, že si procházela psychotickým záchvatem.
V den jejího zmizení chodila po hotelu sama.
Pak vešla do výtahu.
Její chování z videa odpovídá člověku,
který trpí paranoiou a bojí se, že je pronásledován.
Vypadá to, že měla halucinace.
Její sestra potvrdila, že se jí to stávalo.
Dozvěděli jsme se, že když k tomu v minulosti došlo,
mívala strach, že po ní někdo jde.
Možná měla vidiny a slyšiny.
Nějaký hlas jí mohl našeptávat děsivé věci.
Třeba že jí někdo chce ublížit.
Nebo že se má zabít.
Ten hlas neumlčíte.
Elisa Lamová byla zoufalá.
Utíkala před záhadným přeludem.
V takovém stavu doopravdy věřila, že jí hrozí nebezpečí.
Věřila, že jí jde o život.
A tak utíkala a snažila se přežít.
Její sestra uvedla, že když se bála a trpěla přeludy,
běžela se vždycky schovat, třeba pod postel.
Tentokrát utíkala až na střechu.
A zřejmě ji napadlo,
že se v té nádrži může schovat.
Vyšplhala po žebříku…
otevřela poklop
a skočila do vody.
Ven se mohla dostat jedinou cestou.
Otvorem nahoře.
Kdyby byla nádrž plná, snadno byste z ní vylezli.
Jenže voda se z nádrže postupně odčerpává.
Když je hladina nízko, situace se komplikuje.
Zřejmě tam zůstala uvězněna,
takže jí nezbývalo než ze všech sil šlapat vodu.
Při tom se zřejmě vysvlékla,
aby se zbavila zbytečné váhy a udržela se co nejdéle nad vodou.
Rovněž mohla být podchlazená.
Voda byla zřejmě velmi studená.
V takovém případě se lidé často svléknou
vlivem fyziologických změn probíhajících uvnitř jejich těla.
Ale nakonec jí došly síly a utonula.
Smutný konec příběhu.
Když to shrnu,
neexistovaly jasné důkazy poukazující na vraždu.
Vzhledem k jejímu duševnímu stavu nebylo možné dokázat,
že by si vědomě ublížila.
Nemohlo tedy jít o sebevraždu.
Proto jsem se rozhodl
stanovit jako příčinu smrti náhodné utonutí,
při kterém hrála důležitou roli bipolární porucha.
Lidé musí pochopit závažnost bipolární poruchy.
Je to nemoc, která si může kdykoliv vybrat svou daň.
Jsem si vědom toho,
že někdo zpochybňoval data uvedená v závěrečné zprávě.
Ale chybovat je lidské a tady šlo opravdu o chybu.
Jakmile nám to došlo, opravili jsme ji.
Když se na ta data podíváte pořádně,
zjistíte, že je v obou číslo 18, nikoliv 15 a 18.
Lidé si to jen špatně vyložili.
Někteří nadále věřili, že jde o konspiraci.
Že někdo video z výtahu sestříhal, aby ochránil vraha.
Střih je vidět při zavírání dveří výtahu.
To video je zpomalené.
Časovou značku zřejmě někdo upravil.
V průběhu vyšetřování
je běžné některé informace před veřejností zatajit.
Třeba přesný čas, kdy byla ve výtahu.
Proto mohl být čas ve videu pozměněn.
Zpomaleno mohlo být to video proto,
aby se zvýšila pravděpodobnost, že ji někdo pozná.
Nemohu vám tu teď s jistotou říct,
jestli naše PR oddělení nebo někdo z médií
to video z nějakého důvodu upravil.
Ale s jistotou vím, že ho neupravoval
nikdo ze zaměstnanců hotelu.
Důkazy hovoří samy za sebe.
A na původním videu,
které máme uložené, nebylo nic podezřelého.
Pak se nadále řešilo,
jestli nebyla chyba,
že LAPD střechu pořádně neprohledala.
Že se nepodívala do nádrží.
Ti vyšetřovatelé sami litují, že Elisu tehdy v nádrži nenašli.
Byla tam.
Jen se nenašla.
Hrozné.
Asi sami vidíte, že z toho jsem dodnes špatný.
Tohle se nezapomíná.
V tomhle případě
víme, kde došlo k chybě.
Ale přesto to bolí.
Mrzí mě, že to někteří stále pokládají za konspiraci.
Mýlí se.
Investovali jsme spoustu času do pátrání po všech těch záhadách a bizarnostech,
ale zapomínáme, že pro její rodinu a přátele,
pro všechny, kterým na Elise nesmírně záleželo,
to je mnohem horší.
Pro ně to muselo být peklo.
Museli být zdrcení.
Před rodinnou restaurací ve Vancouveru
vznikl památník, který nám připomíná, že zemřela předčasně
a nezapomenutelným způsobem.
Dne 19. září 2013 Elisini rodiče podali na hotel Cecil trestní oznámení.
Nezpochybňovali, že šlo o náhodné utonutí.
Hotel obvinili z neúmyslného zabití způsobeného nedbalostí.
Sám jsem byl přítomen u slyšení.
SOUDNÍ SÍŇ 14A
Zajímalo mě, co se tam dozvím.
Právník Lamových tvrdil,
že střecha byla nebezpečná
a že ji měli lépe zajistit, aby na ni veřejnost neměla přístup.
Náš zástupce uvedl, že jsme bezpečnost nepodcenili.
Střecha byla přístupná pouze zaměstnancům.
A dveře byly opatřeny alarmem.
Ale vnější požární schodiště bylo pochopitelně přístupné.
Sloužilo pro případ nouzové situace.
Co se týče těch nádrží,
když pomineme to, že do nich mohl někdo spadnout,
nebylo by obtížné vodu uvnitř něčím kontaminovat.
Přitom to má prosté řešení.
Zamkněte ty poklopy.
Tehdy neexistovalo nařízení, na základě kterého bychom nádrže zamykali.
Teď už to nejspíš dělá každý, ale tehdy nemusel.
Pořád mi vrtalo hlavou,
jak to bylo s tím poklopem.
Policie tvrdila,
že byl zavřený.
Ale jak by ho po sobě Elisa zavřela?
Našel ji údržbář jménem Santiago Lopez.
Ten u soudu prohlásil, že vylezl po žebříku
a ten poklop
byl otevřený.
POKLOP NA HLAVNÍ NÁDRŽI BYL OTEVŘENÝ
Pro mě šokující informace.
Naprosto zásadně to mění způsob nahlížení na možné příčiny smrti.
BÝVALÝ ZAMĚSTNANEC HOTELU CECIL
Na nádrži byl poklop.
Takové malé víko.
Když jsem ji našel, bylo odklopené.
- Hned jsem viděl dovnitř. - Bylo odklopené?
Co se týče nalezení Elisina těla,
hlásili nám,
že jeden ze zaměstnanců hotelu vylezl po žebříku
a poklop byl otevřený.
Ale v médiích kolovala jiná zpráva.
Pokud vím, ten poklop byl zavřený.
Šlo o chybu v komunikaci.
Někdo řekl, že byl poklop zavřený, přitom byl otevřený.
Prostě chyba.
A k tomu všemu
právník Lamových tvrdil, že někdo ze zaměstnanců hotelu
měl Elise pomoci.
Elisa Lamová byla hostem hotelu Cecil, přesněji Stay on Main.
Jakmile začala vykazovat nestandardní chování,
někdo si měl dle mého povšimnout toho,
že není zcela v pořádku
a potřebuje pomoc.
Stačilo se zeptat: „Jste v pořádku?
Můžeme zkontaktovat vaši rodinu?“
Možná by to pomohlo.
Co máte z pozice ředitelky v takovém případě dělat?
Chovala se sice zvláštně, ale ne natolik, abych volala policii.
Taky je třeba vzít v potaz,
jestli by vůbec policie kvůli něčemu takovému přijela.
Dost často se ani nedovoláte.
V téhle čtvrti se každou chvíli něco děje.
Je to obrovský problém.
Policie tu má neustále plné ruce práce.
To, co se Elise stalo, je příšerné, ale nemůže za to nikdo z hotelu.
Nejsme zodpovědní za její smrt.
To rozhodně ne.
Soudce dal vedení hotelu za pravdu.
Případ byl uzavřen.
Skutečnost, že byl ten poklop otevřený,
byla naprosto klíčová.
Tehdy u mě došlo k zásadnímu obratu.
V podstatě se tím vyloučila možnost,
že šlo o vraždu.
Došlo mi, že nakonec jde
o tragickou smrt dívky, která trpěla.
Tohle bude zřejmě ten výtah
z videa.
V tomhle patře byla ubytovaná.
Dlouhou dobu jsem byl přesvědčen, že šlo o vraždu.
Byl jsem si tím skoro stoprocentně jistý.
Abych si to nějak uzavřel,
cítil jsem potřebu vydat se k jejímu hrobu.
Sehnal jsem člověka, který byl tak hodný a natočil mi ho.
Položil za mě na její hrob ruku.
Teď ji nejlépe uctíme tím, že přijmeme pravdu.
Šlo o smrtelnou tragickou nehodu.
Ve výsledku je celkem jasné, co se stalo.
Když zvážíte všechna fakta, je to naprosto pochopitelné.
Přesto je to nadále považováno za velkou internetovou záhadu.
Za jakousi novodobou legendu či nevyřešený příběh.
VIDEO Z VÝTAHU: CO VY NA TO?
Celý případ Elisy Lamové
se stal zásadním kulturním fenoménem.
Proto to všechny zvedlo ze židle.
Pořád mi to vrtá hlavou. Musím zjistit, co se jí stalo.
Viděla jsem ho tisíckrát.
Všichni doufali, že dojde k odhalení vraha,
nebo že se naplní jejich konspirační teorie.
Realita je totiž mnohem smutnější.
CHUDÁK!
Tak jo.
Než jsem sem šel, pustil jsem si všechna svoje videa.
Došlo mi, jak moc jsem té konspiraci věřil.
Spíš se přikláním k myšlence…
Nechal jsem se zlákat všemi těmi podivnými paralelami,
kterými byl případ protkán.
Extrémních shod náhod bylo v tomhle případu tolik,
že nebylo těžké všem těm teoriím uvěřit.
Jakmile se do něčeho takhle ponoříte, můžete snadno ztratit hlavu.
Jakmile začnete něčemu věřit, aniž byste měli jasné důkazy,
vymkne se vám to z rukou
a můžete někomu ublížit.
Když byla její smrt klasifikována jako nehoda,
nikdo se mi neozval, natož aby se mi omluvil.
Nic to nezměnilo.
To je špatně.
Lidem by to nemělo jen tak projít.
Za svá slova a skutky musíme nést odpovědnost.
Mohlo se to stát komukoliv jinému.
Je to vážná věc.
Já to přežil,
ale spousta lidí kyberšikanu nepřežije.
Ten hotel je podle mě pekelnou bránou.
Jakmile tam vstoupíte, jde to s vámi z kopce.
Došlo mi, že jsem se prostě stal jeho další obětí.
Jen v jiném smyslu.
1. ledna 2017 jsme hotel zavřeli.
Koupili ho noví majitelé z New Yorku.
Nyní má hodnotu nějakých 80 milionů. Je to síla.
Došlo k rozhodnutí, že půlka budovy bude vyhrazena lidem s nízkými příjmy
A z druhé půlky se stane luxusní hotel.
Doufám, že tam bude konečně bezpečno.
Vypadá to,
že noví majitelé chtějí na střeše
zřídit stylový bar
s brouzdalištěm.
Přeji tomu hotelu jen to nejlepší.
Opravdu.
Zaslouží si další šanci.
Věřím, že se může zase proslavit.
Tentokrát ale v tom dobrém.
Je načase.
Centrum Los Angeles se postupně proměňuje.
Jde o obří konglomeraci bezdomovců a chudoby,
násilí,
turistů
a zámožných lidí žijících v moderních hotelech.
Všichni žijí na jednom místě.
A ti, co chtějí v centru vydělávat,
najednou tvrdí,
jak pomohou Skid Row vyčistit tím,
že odtamtud všechny ty bezdomovce vyženou.
Spousta lidí se tam přistěhuje,
a pak si stěžují na bezdomovce.
Ale kam mají asi jít?
Žijí tam odnepaměti.
Ti boháči tam přijdou a hned se povyšují.
Tak to prostě je.
Veškerá vina se svaluje na bezdomovce.
Měli jsme jim zajistit lepší životní podmínky.
Protože takovéhle prostředí
je pochopitelně živnou půdou pro nejrůznější duševní poruchy.
Kolik dalších osudů podobných tomu Elisy Lamové
jsme přehlédli?
Nesnáším deprese.
Tečka.
Pokud vám někdo řekne, že má depresi, neptejte se ho z čeho.
Nemá to důvod.
Radši mu řekněte, že ho máte rádi.
Ujistěte ho, že bude líp.
Víc toho nezmůžete.
Elisa byla podle mě mladá žena se slibnou budoucností,
která se snažila bojovat s chronickou nemocí.
Nechci být pouhou obětí depresí.
Jsem mnohem víc.
Mám velké štěstí.
Můj život je plný úžasných věcí.
Jsem plná…
lásky.
Elisa byla neskutečně komplexní osobnost.
Hledala štěstí.
Toužila po radosti.
Moc dobře věděla, kým chce být.
Tak už to u potenciálu bývá.
Byla jsem tak blízko.
Co mohlo být, ale nebylo, vás trápí ze všeho nejvíc.
Bohužel jsme přišli o slibnou spisovatelku.
Uměla krásně psát. Byla upřímná.
Je to velká ztráta.
Pro nás všechny.
Lidé dodnes čtou
a komentují její příspěvky.
Její odkaz nadále žije.
Rozhodně jsi tu zanechala velkou stopu.
Ovlivnila jsi spoustu životů, Eliso. Některé možná i zachránila.
Dala jsi mi naději.
Konečně vím, že mi někdo rozumí.
Mrzí mě, že jsem tě nepoznal dřív.
Na tvůj příběh nikdy nezapomenu. Slibuji.
Elisa Lamová nás sjednotila.
Díky ní mi došlo, že v tom nejsme sami.
Nejsme sami.
Některé příběhy člověka navždy poznamenají.
Tenhle rozhodně.
Na Elisu Lamovou nezapomenete.
Byla důležitá, ještě než umřela. A dál je.
Její život měl smysl.
Její odkaz přetrvá.
V našich vzpomínkách žije dál.
K lidem to už asi patří.
Připadáme si nesmírně důležití, a zároveň…
jsme smítkem v obřím vesmíru.
Je těžké smířit se s tím, že obojí je pravda.
Pokud máte vy nebo někdo z vašeho okolí psychické problémy,
na www.wannatalkaboutit.com najdete všechny potřebné informace.
Překlad titulků: Vojtěch Tuček