‎UN SERIAL NETFLIX
‎Gata cu plânsul ‎Asta-i epoca în care trăiești
‎Bun venit ‎E ultima gală
‎Sper că te-ai îmbrăcat frumos
‎Iubire, vii la masă?
‎Văd că deja savurezi cina.
‎Și fratele tău?
‎Skittles, e ora mesei!
‎Skittles!
‎Unde te-ai dus?
‎Skittles!
‎Unde ești?
‎Te-ai suit în pomi?
‎Fratele tău deja mănâncă.
‎Ce naiba…
‎Ce ciudat!
‎O SĂPTĂMÂNĂ MAI TÂRZIU
‎Fără muzică country!
‎Fără country!
‎Fir-ar!
‎Așa e mai bine.
‎O să învățăm vreodată? ‎Repetăm istoria
‎Asta știm să facem
‎Gata cu plânsul ‎Asta-i epoca în care trăiești
‎Am prins unda verde. E ziua mea norocoasă!
‎Nu sta pe telefon!
‎Nu ești așa de interesantă!
‎Mersi!
‎Salut!
‎- Salut, Bob! ‎- Arăți bine.
‎Da, știu.
‎Hai!
‎- Salut, Amily! ‎- Bună!
‎Nu am timp de dat binețe.
‎Connie, Jenna, plecați, vă rog!
‎Hai, fuguța!
‎Afară!
‎- Valea! Cu stimă. ‎- Necioplită!
‎Am să vă spun ceva al naibii de important.
‎„Al naibii” e cam demodat.
‎Ba nu e, e la modă.
‎Nu prea cred, Amily.
‎Nu e la modă nici să schimbi ‎prima literă a numelui din „A” în „E”.
‎M-am inspirat dintr-un film franțuzesc ‎despre o tipă Amélie are își face breton.
‎Dacă nu știi filmul…
‎A fost bun?
‎Nu l-am văzut, dar cică e beton.
‎Hai că deja divagăm!
‎Ideea e că azi-noapte ‎am văzut ceva aberant.
‎Și vreau să fiu sinceră și pe față.
‎Da, am luat cocaină ‎de două ori săptămâna trecută.
‎Dar nu și înainte ‎de întâmplarea de aseară.
‎- Iisuse! ‎- Și mi-am dat-o și cu drogul violului.
‎- Poate că nu e relevant. ‎- Ți-ai dat tu ție drogul violului?
‎E foarte simplu. ‎Eram la un restaurant, în treaba mea.
‎Stăteam la bar, ‎mă uitam pe net la urși panda.
‎Am observat că mă fila un tip ‎și era clar că mă place.
‎Am vrut să iau mentosană din geacă, ‎dar am greșit.
‎Era un betablocant. ‎Am luat antidotul, vreo șase tequila.
‎Am comandat mâncare ca să mă trezesc. ‎Dar nu se servește mâncare.
‎- Erai într-un bar? ‎- Da.
‎Eram la restaurantul care e, de fapt, bar
‎și mi-am dat seama ‎că poșeta mea e la birou.
‎O mică pauză, de dragul integrității.
‎Am băgat cocaină de trei ori.
‎Treci la subiect odată! ‎Și zi adevărul din prima!
‎Propun altceva. Zi-i mutrei tale ‎să îi zică mutrei tale adevărul
‎sau zi-i mustății ‎să îi zică mutrei adevărul!
‎Mustața mea nu are gură!
‎E pe gură. Cum să-i zică mutrei adevărul?
‎- Ce? ‎- Te-am umilit.
‎Pe bune?
‎- Tu ești ăla îngenunchiat. ‎- Da? Pare că stau confortabil.
‎A fost bună replica. De nota șase.
‎Mulțumesc mult! ‎În fine. Tăceți! Nu contează.
‎Am venit la birou în toiul nopții ‎ca să îmi iau poșeta.
‎Clark stătea la birou, ca de obicei.
‎Doar că strălucea.
‎Strălucea? Cum adică?
‎Strălucea! ‎Efectiv și literalmente strălucea!
‎Din interior.
‎Emana o lumină intensă, dar caldă.
‎Clark strălucea.
‎De la un betablocant?
‎Ascultați-mă! Strălucea, bine?
‎Strălucea ca gâzele alea ‎sau creaturile marine din adâncuri.
‎Wendy, știi despre ce vorbesc.
‎De ce aș ști eu?
‎Știi tu! Calamarii ăia ‎care nu-s calamari, dar strălucesc.
‎Cred că-s ai Australiei.
‎Nu știu. Nu sunt de acolo. ‎Eu sunt din Noua Zeelandă.
‎Ți-am zis de multe ori.
‎Gata! E irelevant. Oricum nu cred nimic.
‎Ai zis că te-ai drogat.
‎Nu ai condus, nu?
‎Nu… dar am venit cu scuterul.
‎- Amily! ‎- Nu face așa ceva!
‎Pentru siguranța tuturor.
‎Pentru siguranță. Subscriu.
‎- Nu poți conduce! ‎- Da!
‎Mulțumesc.
‎Bun, o să o spun pe șleau.
‎Povestea ta e o tocană de nimicuri
‎cu pâine de nimic și garnitură de nimicuri
‎servită cu un pahar mare
‎de vrăjeală care mă lasă rece.
‎Ești un căcăcios, Tom.
‎Clark e prietenul nostru și e un simpatic.
‎Nu îmi place să-l bârfesc.
‎- Dar oricum nu e adevărat! ‎- Ba e!
‎Dacă vrei să te credem, demonstrează-ne!
‎Cum să-ți demonstrez, Tom?
‎- Întreabă-l dacă strălucește! ‎- Nu pot.
‎Dacă îl sperii și se retrage din societate ‎sau merge să se ascundă?
‎Unde să se ascundă? ‎Știți ce? Îl întreb eu.
‎- Ba nu. ‎- Ba da.
‎Ba nu, Tom. ‎O să te mătrășesc de nu te vezi!
‎- Ai priceput? ‎- Da.
‎- Uită-te la mine! ‎- Da! Recepționat!
‎- Mai uită-te la mine! ‎- Mai? Da, bine.
‎Clark poate fi al meu Yeti.
‎Da? Dacă e așa, eu sunt Indiana Jones.
‎Și probabil am o singură șansă să-l prind.
‎Nu știu cum sau de ce strălucea, ‎dar știu sigur că strălucea, da?
‎Poate e extraterestru. ‎Poate a copilărit în preajma…
‎- Liniilor de înaltă tensiune. ‎- Mersi! Poate e ceva biblic.
‎Yeti apare în biblie?
‎Nu știu. Sunt musulman.
‎- Salutare! ‎- Bună!
‎Ce faceți?
‎Văd că azi sunteți mai tăcuți.
‎Vă stânjenesc eu? Am o aură ciudată?
‎Nu, ești bine.
‎Bun. Tare!
‎Ți-am copt-o! Nu e ziua ta!
‎Nu cred că ceea ce spui e adevărat
‎sau că s-a întâmplat.
‎Nu spun că ești mincinoasă. Nu.
‎Dar se știe că iei droguri recreaționale. ‎Mai ții minte că anul trecut
‎ai luat trei paracetamoluri la prânz ‎pentru o durere de cap
‎și că ai avut impresia ‎că vezi un râs în baie?
‎Da. Dar, în apărarea mea, ‎am crezut că iau trei calmante.
‎Nu e aceeași Mărie cu altă chimie.
‎Și acum cred că am văzut ceva blănos ‎în separeul de lângă mine.
‎Nu mai lua droguri, bine? ‎Clark nu strălucește.
‎A pățit Clark ceva?
‎Nu, absolut nimic.
‎Tom, nu mai asculta conversații private
‎dacă vrei să-ți mut mustața altundeva!
‎- Amenințarea aia e jalnică. ‎- Ba nu.
‎Nu vreau să fac pe șeful, ‎dar terminați cu amenințările!
‎Nu el mă amenință pe mine, Frisbee. ‎Ci eu, pe el.
‎- Ar vrea ea, Frisbee! ‎- Bun. Nu-mi mai ziceți Frisbee!
‎- Dar așa te numești. ‎- Ba nu.
‎Nimeni nu poartă numele ăsta. ‎Nimeni de pe planetă. Deci să nu mai aud!
‎Așa te numești aici. ‎Îți spun așa pentru că arăți
‎ca toți tipii albi care poartă…
‎Pantaloni trei sferturi cu buzunare?
‎- Pantaloni cargo! ‎- Da!
‎Și sandale Teva ‎și cămăși de in marca Tommy Bahama.
‎Plus că îți arunci discul ‎în zonele verzi publice.
‎- Frisbee golf? ‎- Da. De-aia îi zici Frisbee.
‎Din cauza jocului.
‎Și de-aia trebuie ‎să-ți spun Frisbee. E clar.
‎Ai grijă de tine! Atâta tot.
‎Bun. Vă reîmprospătez memoria.
‎Sunt șeful vostru direct ‎și vreau să puneți osul la treabă…
‎Sper că nu e alcool.
‎Cine știe?
‎Haideți să facem ce putem… ‎Haideți să muncim! Bravo!
‎- Frisbee! ‎- Clark!
‎E în mișcare.
‎O să-ți trebuiască.
‎- Totul e în regulă? ‎- Da. Nu?
‎- Da. ‎- E bine.
‎E bine.
‎Bine.
‎Să nu înțelegi greșit! O zic cu drag,
‎dar te porți și mai absurd azi, ‎ceea ce e absurd.
‎Mă jignește faptul că nu mă crezi, Mohsin.
‎Nu pot. E prea aberant.
‎Ții minte când te-ai făcut mangă ‎și ai zis că îl vezi pe Oliver Twist?
‎Nu.
‎Tocmai de-aia mă fac mangă, ‎ca să nu-mi amintesc.
‎Logic. Dar, dacă vrei ‎să dovedești că Clark strălucește,
‎trebuie să-l provoci să strălucească, ‎să scoți scântei din el.
‎- Nu e ușor. ‎- Fiindcă nu strălucește, Am.
‎- Ce? ‎- Am.
‎Nu îmi scurta numele! E ciudat.
‎Uite-l!
‎- Nu spun nimic! ‎- Nu…
‎- Salut! ‎- Bună!
‎- Mohsin, ce faci? ‎- Bine, tu?
‎- Niște copii, ca pe vremuri. ‎- Da.
‎Îți trebuie copii ‎sau ai treabă cu aparatul?
‎- Nu, mersi! ‎- Da?
‎Bun. Tare!
‎Ce naiba?
‎O fi un joc, dar îți imaginezi ‎că e singura bilă a lui Tom.
‎Nu mai suspina după ea, Clark!
‎- Nu asta fac. ‎- Ba da. Suspini.
‎Doamne! Dar uită-te la ea!
‎- Clark! ‎- Ce?
‎Ai avut o șansă și ai ratat-o. ‎Ai rasolit-o.
‎- Da, așa e. ‎- Trebuia să o inviți atunci în oraș.
‎Știu.
‎Mereu mă gândesc la noaptea aia.
‎Bagă furculița în mine! ‎Sunt gata de plecare!
‎- Pa, Frisbee! Noapte bună! ‎- Pa!
‎Aș băga furculița în el fără să ezit.
‎Am rămas doar noi.
‎O seară plăcută!
‎Ascultă, Clark! ‎Nu putem să depănăm iar povestea, bine?
‎Nu asta urma să fac.
‎- Ba da. ‎- Da, fără dubiu.
‎Ești bine?
‎Doamne! Nu te mișca!
‎Frisbee!
‎Lasă jaluzelele alea în pace!
‎Bine.
‎- Auzi! ‎- Știi ce, Tom?
‎Am putea să nu vorbim acum?
‎Eu încerc să mă prefac ‎că momentele astea nu au loc niciodată.
‎Și nici nu aș vrea ‎să le împărtășesc cu nimeni.
‎Nici măcar cu tine, Tom.
‎Știu unde bați, ‎dar lumea face caca și aia e!
‎E corect ce spui. ‎Se pare că discutăm deja,
‎așa că zi ce vrei ‎ca să ne putem vedea de treabă!
‎Ce se petrece?
‎Fix asta mă interesează.
‎Vreau să lămurești o dispută.
‎Cineva trâmbițează abureli și a spus
‎că poți să strălucești.
‎Ce? Cum să strălucesc? Adică?
‎Adică să strălucești, știi tu.
‎Așadar?
‎Strălucești sau nu
‎cu o lumină cu tentă portocaliu-gălbuie, ‎care vine din interior?
‎Cine a zis asta?
‎Mă tem că nu am voie să divulg sursa.
‎- De ce? ‎- Pentru că mă sperie în draci.
‎Și o să se enerveze.
‎Să nu-i spui! Nu vreau ‎să știe că o las în mintea ta.
‎Nu pot să îi spun, ‎pentru că nu știu despre cine vorbești.
‎Deja batem câmpii. Strălucești sau nu?
‎Nu cred.
‎Vezi?
‎Da, știam eu. E o întrebare ridicolă. ‎Nimeni nu strălucește.
‎Mă simt ușurat.
‎Vrei un sfat?
‎Să nu stai prea mult acolo! ‎Ci dă tot afară!
‎Să nu mai facem asta niciodată! ‎Mulțumesc! Pa!
‎Salut!
‎Bună, Clark!
‎Te înfrupți ‎dintr-o caserolă cu salată tristă?
‎Nu e așa. Are chestii distractive. ‎Crutoane. Poate chiar și o stafidă.
‎Da, o stafidă stingheră.
‎Nu a rezistat mult. Am găsit-o.
‎Cum te simți, Clark?
‎Te simți bine?
‎Ce ciudat că întrebi asta! ‎E întrebarea zilei.
‎Tom m-a întrebat adineauri, în baie, ‎dacă strălucesc.
‎Ce? Nenorocitul!
‎- Ce? ‎- Ai zis „Tom”.
‎Când mă gândesc la el, ‎îmi amintesc că e un nenorocit.
‎Eu cred că e un diamant neșlefuit.
‎Dar e interesant ‎că și tu mă întrebi cum mă simt.
‎Oare… E drept că nu m-am simțit în formă.
‎Păi acum că ai deschis tu subiectul…
‎voiam să spun că acum câteva seri ‎am trecut pe la birou…
‎și arătai diferit.
‎Cum așa?
‎Cred că „luminos”…
‎ar fi…
‎„Luminos” ar fi…
‎- Când ai leșinat pe scuter? ‎- Da. Atunci.
‎Doamne!
‎Amily?
‎În fine. Mă bucur ‎că ai trecut prin bucătărie.
‎Voiam să-ți spun ceva.
‎Auzi piesa lui Harry Styles? Eu o aud.
‎- Da, e la boxe. Normal că o aud. ‎- Dar cine a pus-o?
‎Cred că Tom se distrează cu Alexa.
‎Da, dar Alexa pune ce îi ceri tu, nu?
‎Da. Tom a programat-o, deci cine știe?
‎Alexa, oprește muzica!
‎- Alexa, oprește muzica! ‎- Oprește muzica!
‎Probabil a programat-o ‎să răspundă și la alte voci.
‎- Nu știam că e posibil. De ce ar face-o? ‎- Pentru că e idiot.
‎Suge-o, Amily!
‎Nu mai trage cu urechea, nesimțitule!
‎Nu mai vorbiți urât unul cu celălalt!
‎Frisbee, uită-te la Tom și zi-i să o sugă!
‎Nu o să fac asta.
‎Da. Nu pleca!
‎Întârzii la o ședință despre buget.
‎E o minciună. Nu e adevărat.
‎Doamne! Fuge ca un preșcolar uriaș. ‎De ce nu-și mișcă brațele?
‎Nu știu.
‎Poate că nu e cel mai bun moment, ‎dar voiam…
‎Nu aud nimic din ce spui.
‎Vorbesc încet ‎fiindcă lumea și Alexa trag cu urechea.
‎Vorbeai în sinea ta. Nu produci decibeli.
‎Am înțeles. E un subiect mai personal.
‎Oare ai vrea să ieși la o întâlnire?
‎Dar cu mine.
‎Întreb fiindcă eu cred ‎că ești drăguță și simpatică.
‎Și ești foarte îndrăzneață.
‎Ca să evit suspiciuni ‎de hărțuire la locul de muncă,
‎vreau să spun că nu ești urâtă.
‎Într-un mod atrăgător.
‎Nu așa trebuia.
‎Practic, ai zis că-s un tip.
‎Un tip urât.
‎Închipuie-ți că mă descurc!
‎Prefă-te că sunt un Brad Pitt! ‎Nu-l cunosc. Ar trebui să-i spun Bradley.
‎Ne prefacem că sunt Bradley Pitt
‎și că procedez ca el, ‎că el e în corpul meu?
‎Ce chestie… Bine.
‎- Nu. ‎- E altă imagine vizuală.
‎El nu… Da, el nu e aici.
‎Hai să o luăm de la capăt!
‎Simt că pot să scap basma curată ‎dacă o să continui să vorbesc.
‎Nu cred că există suficientă apă ‎care să-ți spele basmaua.
‎Chestia asta mă face să mă gândesc
‎la un meteorit silențios ‎care vine în trombă spre Pământ.
‎Știi că o să ne lovească. ‎Fără dubiu. Moartea e la ușă.
‎Dar călătoria aia durează vreo 18 luni,
‎deci tortura asta e prelungită…
‎la nesfârșit sau cel puțin așa o simți.
‎La asta mă faci să mă gândesc.
‎Îmi pare nespus de rău.
‎Deci pe la 19:00?
‎Ce? Vrei să ieșim?
‎Da, sună distractiv.
‎Tare!
‎Clark tupeistul! ‎În sfârșit te-a invitat în oraș!
‎Nu crede nimeni că strălucește, ‎așa că o să mă lămuresc.
‎Are și un dos beton.
‎- Serios? ‎- Hopa! Punem frână.
‎„Dos” se referă la buci.
‎Și „buci” nu poate să fie folosit ‎la locul de muncă.
‎Tu ai zis „buci”. ‎Mintea ta te-a dus acolo.
‎- Tu… ‎- Lui Tom i-ai zis să o sugă?
‎Nu avem voie nici „suge-o-”, deci nu.
‎Le zici bucilor lui Tom să o sugă?
‎- Frisbee? ‎- Știi ce?
‎Nu te aud, căci sunt prea departe…
‎Nu!
‎E în regulă. Îmi amorțește laba piciorului ‎din cauza unui tendon accidentat.
‎Fac fizioterapie, deci nu-i nimic.
‎Ești bine, Frisbee?
‎Nu e de la aia. Cred că e de la ligament.
‎Nu, e piciorul. Încep crampele!
‎Doamne!
‎Cu ce te îmbraci?
‎- Îmi fac cărare pe mijloc. ‎- Drăguț! Da!
‎Totul e în regulă.
‎HOTELUL SHERWOOD
‎- Nu pot să cred că nu bei deloc. ‎- Nici eu.
‎Am zis o ciudățenie. Scuze!
‎Nu a avut nicio logică. Am emoții.
‎În fine. O să spun ceva de pe acum, ‎dacă e în regulă.
‎Dacă vrei să-ți iei tălpășița ‎la un moment dat,
‎să știi că apreciez că ai venit.
‎Știu că nu e o favoare, dar mă bucur ‎că ai acceptat și că suntem aici.
‎Îmi place că nu te rușinezi ‎de căcaturile pe care le debitezi.
‎Mulțumesc! Eu…
‎Cred că spun ce mă preocupă.
‎Pentru că nu am o metodă de a flirta.
‎Nu. Metoda ta e lipsa metodei, de fapt.
‎Mulțumesc! Accept lauda!
‎Cine știe? Poate că ne-ai făcut o favoare.
‎Dacă m-ai fi invitat în oraș mai demult ‎și am fi ieșit,
‎poate că ar fi mers prost ‎și am fi fost uciși
‎sau înjunghiați sau înecați ‎sau ținuți ostatici cu căluș în gură,
‎agresați, aruncați în lac, penetrați anal.
‎Poate ai avut o influență pozitivă.
‎Așa că și eu îți mulțumesc!
‎Mă bucur că nu a fost așa ‎și că suntem aici în seara asta.
‎Salut! Aveți întrebări ‎sau vrei să comandați?
‎E vreau tartarul de ton
‎și încă trei tequila din alea micuțe.
‎Deci trei shoturi?
‎Nu shoturi.
‎Vreau recipientele astea micuțe ‎din care se bea
‎în care pui tequila ‎și astfel creezi trei băuturi.
‎Dacă am fi în Barcelona, aș cere…
‎„tres bambinos”.
‎Adică trei copii.
‎Trei copii. ‎Tres bambinos, por favors!
‎Adu-le deodată!
‎E în regulă. Nu iau betablocante azi.
‎Ce bine! Stai, ce?
‎- Ești pregătit? ‎- Da!
‎Eu vreau puiul, dar am o întrebare.
‎A fost rotisat toată noaptea ‎sau doar câteva ore azi?
‎Și mai am de pus o întrebare ‎înainte să răspunzi.
‎Enervant, scuze! Cât de crocantă e pielea?
‎Fiindcă eu și tata…
‎luăm cina joi seara de obicei ‎și mereu gătim pui.
‎Bine, nu mereu gătim pui.
‎Dar când gătim altceva
‎mereu ne dorim să fi gătit pui, ‎pentru că e tare bun așa crocant!
‎E delicios.
‎Și acum o să ajung în sufletul problemei.
‎Eu și tata facem pui la cuptor mereu.
‎Fie că îl pregătim cu sare, ‎fie prin metoda răcirii, fie…
‎Ce se întâmplă?
‎Lume?
‎Îmi cer scuze!
‎Vreau să îmi cer scuze. Îmi pare rău.
‎Nu știu de ce mereu aud piesa asta. ‎Nu știu. Chiar nu știu. Sunt foarte…
‎Scuze! Cred că e vina mea.
‎Îmi pare rău. Scuze, Amily!
‎Nu o fac intenționat.
‎Bun. Deci s-a oprit.
‎A fost vina mea.
‎Știam eu!
‎Subtitrarea: Cătălina Vod