СЕРІАЛ NETFLIX
Упевнений, що хочеш так?
Не впевнена, що зараз це ще в тренді.
Тато каже, що це популярно серед дітей у TikTok.
Гаразд. Ніхто у світі не знає більше про соцмережі, ніж дідугани. Клас!
-Гаразд. -Добре.
Тож на
три, два, один.
Уперед!
Хто далі?
Бог!
Уперед!
Хто далі?
Далі Бог!
Хто далі?
Кларк…
Далі Бог!
…танцює для TikTok.
Ваші думки?
Що?
То ви не розумієте, чому у нас перше скликання Комітету Кларка.
Мені цікавіше, чому ти змусив нас залишитися після роботи.
І що таке Комітет Кларка?
Ну, це ми.
Ні, я б точно не приєднався до групи Комітет Кларка.
Я теж.
Не сперечатимемось щодо назви,
яка, до речі, дуже крутецька й запам'ятовується…
Боже! Томчику!
Прямо зараз я уявляю великий келих червоного вина.
Назви хоч одну переконливу причину, чому я не маю помчати
до келиха «рохо» за доступною ціною розкинувши руки в обіймах.
Гаразд. Розігнався. Я передбачаю серйозні неприємності. Подумайте.
Тобто, він покидає офіс
та довгий час робить з Амілі бозна-що.
Він щось приховує.
І що саме, на твою думку, він від нас приховує?
-Хіба не очевидно? -Ні.
Кларк за природою чесний.
Пам'ятаєш, як він знайшов на землі десятку?
Тоді він витратив сім доларів, щоб видрукувати об'яви про це.
Шестеро відгукнулись, він дав їм по десятці.
Це коштувало йому 67 доларів.
Саме так.
Але, розумієте, якщо він знайшов десятку, а потім витратив сім доларів…
-Якось сума не збігається. -Пропоную розпустити Комітет Кларка.
І, якщо ти не проти, я хочу приєднатися до тебе за келихом доступного «рожо».
«Рохо». Так, я не проти.
Ні. Пропозицію відхилено. Комітет залишиться.
Ні, він жахливий. Назва теж жахлива.
Не звучить. Це ні про що.
Ні. Ми разом назавжди.
-Бувай! -Друзі.
Забудьте ту назву, а саме Комітет Кларка.
Я вже дав назву, ви нічого не зміните.
Не переймайтеся. До того ж на підході мерч
з цією назвою. Якраз ваш розмір.
Я хвилююсь за Кларка!
Він мовчить, тож ми йому не допоможемо.
Томе, я впевнений, що Кларк нічого б не приховував,
особливо щось погане.
Я стою біля будинку
Кларка Томпсона — чоловіка, що сяє.
Хто б міг подумати, що це переросте в національну історію?
Історію неймовірно звичайного чоловіка, що виявився пророком
та, схоже, розділяє народ на два табори.
Знаю, там якесь божевілля, але поглянь на кращий бік.
Ти готуєш чудову кашу. Настільки чудову,
що міг би її продавати.
А ця безкоштовна. Назвемо її «Манна небесна».
Гарний жарт. Мені подобається.
Агов. Знаєш…
Я про дещо подумав.
Джанет Джексон? Куди вона поділася на шість, сім чи вісім років?
Я теж!
САТАНА
Агов!
Ти теж приїхала подивитися на Кларка? Хіба він не чудовий?
Боже, ти такий напружений.
-Розслабся. -Гаразд.
Цей гівняний диван.
Мама подарувала. Казала: «Комфорт для слабких».
Господи.
Дуже важко розслабитися, коли мене хоче вбити Сатана.
Так.
-Ну, усі ж тебе люблять. -Так.
Поглянь.
Вмокни та хрумти. Хвилинка-чипсинка.
Я поділюся.
Дякую.
Палець тут, палець там.
Палець тут… Можливо.
Оце тобі перепало. Подобається?
Знаєш, з чим варто зав'язувати?
З думками про те, що всьому світові кінець.
Сатана прийшла, придурки.
Що це було?
Не знаю.
Що смішного, вилупку?
Варто було сказати, що ти не зможеш зайти.
Чому?
Бо я скористався своїми силами, щоб ти не змогла зайти.
Ким ти себе вважаєш, Гаррі Поттером?
Це зовсім не магія з Гаррі Поттера.
Чесно кажучи, дуже схоже, але це все випадково.
О, Амілі, Кларку.
Це Сатана. Сатана, Амілі, Кларк.
Дозволь з ними поговорити.
Ні!
Вибач, не чую тебе.
Не довіряйте їй. Вона вам не зашкодить, поки ви не перейшли поріг будинку.
Також ви в безпеці в офісі.
Якщо підете на роботу тротуаром вашим звичайним шляхом, усе буде гаразд.
Ми загаріпотерили шляхи до роботи, тож, якщо йтимете ними,
усе буде гаразд.
Вибачте за таку складність. Це все Фрисбі винен.
Чому не можна загаріпотерити світ, щоб ми кругом були в безпеці?
Це не так працює. Приготуйтеся.
І я ненавиджу твоє дурне обличчя!
Щоб ти знала, я захищатиму цих двох до останнього подиху.
Я ніколи їх не покину.
Вибачте, терміново мушу йти. Бос кличе.
Ні в якому разі не слухайте її. Вона зла й хоче вас вбити.
-Чекай! Не йди! -Ні!
-Не покидай нас. -Не зараз!
Привіт.
Гадаю, наше знайомство почалося якось неправильно.
Може, я забіжу на келих білого вина,
і ми швидко все обговоримо?
Ні.
-Чому ні? -Бо ти Сатана.
І я не п'ю морквяний сік.
І біле вино не любить.
Боже.
Я маю вам дещо сказати.
Не думаю, що це чесно. Мою репутацію заплямовують.
Узагалі всі демони заплямовані.
Слухайте, так, правда.
Дійсно йде битва. Люцифер та Бог дійсно воюють
за небесне царство.
Але Люцифер хоче лише зробити так, щоб усім було веселіше.
Бог нудний.
Тобто…
Прямо зараз
усе прекрасно, і ми не хочемо, щоб це змінилося.
Якби лише кожен рік міг бути 2020-м!
Отже, я б хотіла, ми б хотіли, ну, наша сторона б хотіла,
щоб Кларк
якось нам допоміг.
Що скажеш?
Я дійсно можу зробити це вартим того.
Я можу дати різні штуки.
Наприклад?
Наприклад…
Це якось неправильно.
Те, що це неправильно,
не означає, що погано.
Погано.
Вона класна. Ти мені подобаєшся.
Усе тому, що твоя нога за порогом.
Боже мій.
Що відбувається?
Знаєш що? Я хочу попросити тебе забратися з мого ґанку.
Ні.
-Гаразд, я виганяю тебе. -Ой.
-Я виганяю тебе. -Вигнання.
Фу-фу. Геть!
Ой. Знаєте, що я думаю?
Ви занадто дурні,
щоб виконувати Божу волю. І я гадаю, ви це знаєте.
Мені час на битву на небесах.
Але я скоро повернуся, щоб убити вас.
Тож пішов ти, пішла ти й пішло ваше дорогоцінне лимонне дерево.
Бувайте!
Та сучка спалила твоє лимонне дерево.
Не розумію, чому ти така спокійна. У мене серце вистрибує.
Пульс шалений. Шалений.
Я нічого не відчуваю.
-З іншого боку. -Чорт.
-Гаразд, я щось відчуваю. -Добре.
Знаєш, якби це тебе втішило, я б з радістю залишилася на ніч.
Було б чудово. Звичайно для твоєї безпеки.
-Заради безпеки. -Дякую.
Відчуваєш?
Що?
Пахне чимось… Боже, думаю…
-Це від тебе запах. -Який?
-Чорт забирай. -Щось…
Ти пахнеш,
мов шоколадне печиво моєї бабусі.
Справді?
Друзі мої.
Кларк Томпсон, або «Людина, що сяє».
Він намагається позбавити нас нашої віри своєю брехнею.
Він намагається задурити нас і змусити слідувати за ним!
І ми це дозволимо?
-Ні! -Хіба ми це дозволимо?
-Ні! -Точно ні!
Бо лише ті, хто розуміє Бога,
може дійсно пізнати його,
як і ми.
Правда
за праведниками.
-Амінь. -Я вас не чую.
Правда за праведниками!
Отже, Бог проповідує мир, а я проповідую слово Боже.
Але, якби існував хтось, кому б я хотів зацідити в зуби,
це був би Кларк Томпсон!
Я б вибив з нього це сяйво!
Чекай. Це дійсно безпечно?
Шамуїл сказав, що загаріпотерив усі шляхи, тож мало б бути безпечно.
Привіт, Кларку! Правда за праведниками!
ДИЯВОЛ
Сраний гівнюк!
Так!
Сподіваюся, це боляче!
«Віримо» написав неправильно!
Гей! Стій.
-Навіть не думай! -Вибач!
Ну ж бо. Якби ж!
Я не передумаю, Томе.
Я не пересуватиму твій стіл до Кларка.
Чому?
Бо ми узгодили план поверху кілька місяців тому,
і я надіслав вам дюжину листів задля його затвердження,
щоб підвищити продуктивність.
Ти мене не слухаєш. Мені байдуже.
Кларк приховує щось важливе. Він знає щось і не каже мені.
-Я нічого про це не знаю. -Паскудство. Пересунь стіл.
Я щодня ходитиму сюди з вимогою його пересунути.
Щоденні здибанки з тобою?
-Ні, ти що? -Клас.
-Не роби цього. -Я вільний з 12:45 по 13:15.
-У мене тоді немає часу. -Я таки впишу олівчиком.
Не треба олівчика. Я пішов.
-У п'ятницю час буде о 19:30. -Боже, ні!
Посидимо годинку. Часу вдосталь.
Привіт.
-Привіт. -Привіт.
Привіт. Хотів спитати
про те, що ти казала нещодавно.
Що? Про те, що я вважаю тебе милим?
Так, це.
І, очевидно, існує купа шляхів
розуміння цього твердження.
Я просто дуже хотіла сказати, що якби світові настав кінець,
то я думала, що ти милий. Бо ти милий.
І після цього вийде те, що може вийти, розумієш?
Нічого, що я такий старий?
Так.
Чекай. Ти ж насправді не гарний м'язистий 55-річний чоловік?
Мені 37.
Так. 37. Прекрасно.
-О, чудово. -Так, чудово.
Добре.
Тож, знаєш, я досі не зміг скласти ту надзвичайно складну головоломку.
П'ятигранну супермагічну додекаедр-головоломку.
-Саме так. Це вона. -Так.
-Ти така розумна. -Дякую.
Стійте. Моя справа важливіша. Чесно.
Цей придурок, Фрисбі, не дає посунути стіл.
-Так буде правильно, Томе. -У мене перерва!
Треба щось зробити. Якщо я хочу бути корисним Кларку, маю сидіти близько.
Сконцентруюся на позитивному боці. Те, що ти хочеш допомогти Кларку —
найменш егоїстичне бажання, що я від тебе чула!
Відчуваєте запах?
Так.
Пахне вінтажною яхтою.
-Ковдрою бабусі! -Млинцями.
-Що так смачно пахне? -Привіт!
Ти щойно пройшовся пристанню з вінтажними човнами?
-Що? -Боже мій.
-Це ти. -Венді.
Ти пахнеш божественно.
Помиляєтесь. Він пахне перепічкою з пепероні.
-Що відбувається? -Боже мій!
-Амілі. -Що ви робите?
Боже мій. Що відбувається? Ви схожі на бродячих котів.
Ні. Ти скажи, що відбувається.
Ми й так усього не знаємо, то ти тепер і пахнеш класно?
-Класно. -Я не захищатиму тебе, якщо не відкриєшся.
-Комітет Кларка погоджується. -Що це?
-Нічого. -Нічого.
Гаразд, розповідай. Що відбувається?
Ну, якщо вам так треба знати.
Якийсь хлопець кинув у моє вікно цеглу.
-Псих. -Дорогою сюди.
І останнім часом я почуваюся спантеличеним.
Обожнюю гурт Раш.
-Ти для мене його поставив? -Не знаю.
Мені потрібно в туалет.
Нічого. Усі какають.
-Не дякуватиму. -Дякую за це!
Гадаю, це флейта.
Та ну, що сталося. Ні, Фрисбі, забирайся.
-Ти вимкнув музику. -Я не…
-Забирайся! -Я хотів повеселитись.
Томе?
Дай мені спокій.
Ні, Кларку. Це я. Бог.
Боже мій.
Ти не знепритомнієш. Виходь поговоримо трохи.
Ми знаємо, що ти граєш у Candy Crush. І штанів не знімав.
Добре.
Привіт.
До речі, я завжди знав, що ви жінка.
Я буваю в різних формах. Це твоя шкільна медсестра, пані Ровботом.
Я любив її.
«Б» як Бог. Класно.
Який смішний.
Ти мені до вподоби.
Тому я й обрала тебе. Ти милий та простий, як горіховий коржик.
Дякую. Маю алергію на горіхи.
Я знаю.
-Круто. -Кларку.
Я відізвала Шамуїла, бо в нас була досить небезпечна
стадія битви на небесах.
Люцифер зі своєю армією прямо зараз атакує мене
у різних місцях та вимірах.
-Ви ж тут. -Так.
Розумієш, Всесвіт — як пахлава.
Будь-що може трапитися у багатьох місцях та часових вимірах.
Отже, ви кажете, що боретеся з Люцифером на небесах і водночас говорите зі мною?
Як пахлава.
Я не певен, що розумію цю метафору.
Це спанакопіта?
Ні, сонце. Всесвіт не схожий на спанакопіту.
Кларку, я прийшла сюди, бо маю тобі сказати,
що тобі час доносити послання.
Шамуїл сказав тобі це зробити, так?
Так. Сказав.
Вибачте, я пробував, але вийшло не дуже.
Хтось кинув у мене ліхтариком.
Яке саме послання я маю доносити?
Шамуїл не вдався в деталі.
Хочу, щоб ти довів, що Бог існує, і він добрий.
І що всі релігії до єдиної мають рацію стосовно Бога.
І ніхто щодо нього не помиляється.
Мені всі подобаються. Крім повних безумців і тих,
хто використовує моє ім'я задля насилля.
Отже, донеси цю думку до інших, і я хочу почути, що вони скажуть.
Чудово. Я спробую.
Добре.
Кларку, світ на межі великих змін.
На світі забагато поганої енергетики, а моя батарейка вже сідає.
Або ми передамо послання, й люди примиряться
і поважатимуть одне одного,
а я надеру Люциферу зад,
або ми цього не зробимо, і він надере мені.
Що?
Ні, перший варіант кращий.
Якщо людям більше не потрібна допомога, я перестану її надавати.
Немає сенсу гасити пожежу, якщо власник постійно палить сірник.
Боже.
Гаразд. Як краще донести послання?
Боже мій.
Репортерка. Звісно! Ви послали мені репортерку, а я втік.
Біля мого дому тижнями ходять репортери.
Якщо не знатимеш, що робити, попроси свою дівчину про допомогу.
Дівчину. Ви сказали дівчину. Це закон?
Любиш каву зі Starbucks?
Пий склянку води після чашки кави. Організму потрібна вода.
Так, гаразд. Побачимось.
Або ні.
Чудово.
Кларку, усе гаразд? Ти був у туалеті чотири години.
Я хотіла перевірити, але було зачинено.
Справді? Ну, я зустрів Бога.
-Зустрів Бога у вбиральні? -Так.
-Бог дав мені каву. -Каву?
-Спробуєш? Смачно. -Можна?
Так.
-Дуже смачно. -Клас, правда?
-Смакота. -Логічно.
Але найголовніше те, що Бог наказав поговорити з репортеркою.
Тож я мушу подзвонити їй зараз. Я все зіпсував.
-Алло? -Вітаю, Джуді. Це Кларк Томпсон.
Я хотів спитати, чи можемо ми зараз провести інтерв'ю?
Я тут трохи зайнята. Може, завтра зранку?
Завтра зранку було б класно для когось, для кого це не необхідно.
Бо це термінова справа, терміновість якої я не можу виразити словами.
-Сильно. -У мене побачення.
Не гарно говорити по телефону зараз. Завтра зранку?
Гаразд завтра підійде.
Щасти на побаченні.
Але я офіційно намагався.
Я відішлю вам деталі завтра зранку.
Веселого побачення. Бувайте.
Мені дуже шкода.
Хто такий Кларк?
Сподіваюся, не суперник.
Я такий повільний.
Богу потрібно все швидко, а я повліьний.
Ти вийшов з туалету й одразу подзвонив репортерці.
Ти негайно виконав інструкції.
-Можливо, твоя правда. -Звісно.
Це звучатиме дивно.
Не думаю. Якщо ти все гарненько поєднаєш. Сам знаєш.
Я просто думав, наскільки важливий для нас час.
Тож, оскільки я не можу зробити те, що маю…
Хочеш провести ще трохи часу зі мною?
-Як ти дізналася? -Я швидша за тебе.
Тоді я присяглася більше не грати в кікбол.
Мені треба йти.
Через нудну історію?
Насправді, Джуді, у нас нічого не вийде.
-Ти тупа й потворна. -Що?
Ти чула мене.
Яке прекрасне місце.
Я знаю.
Рада, що сподобалось.
Мені спало на думку, що Фрисбі загаріпотерив авто.
Це одне з небагатьох місць, де ми можемо розслабитися лише вдвох.
А ще я подумала, що це непогане місце, де нас не вб'є Сатана.
-Так. -Кларку, назад.
-Що? Що відбувається? -Уперед!
Я тут, щоб врятувати ваш зад.
Що відбувається?
-Чорт! Уперед! -Це Сатана.
Сумували за мною?
Уперед! Ну ж бо!
-Чорт. -Чому моя машина така повільна?
Не хотілося б нікого підставляти,
але Фрисбі мав загаріпотерити вашу машину.
Клятий Фрисбі! Якби він хоч раз зробив роботу,
а не самі лише звіти про неї, всім було б набагато краще.
І не кажи.
-Говорив з репортеркою? -Вона на побаченні.
-Маю поговорити вранці. -Богу не сподобається.
Чорт.
А Сатані взагалі потрібна зброя?
Ні. Просто вона її обожнює. Вона її винайшла.
Але ж ти ангел, тобі все одно на кулі?
Ти архангел. Ти не можеш померти.
Від рук високорівневих демонів, як Люцифер та Сатана, можу.
-А ти ще і як можеш. -Але не Кларк, так?
Кларк — хороший хлопець. Його буквально обрав Бог.
Тобто, якщо його підстрелять, чого не буде,
але якщо, то він потрапить у рай?
Не впевнений після реструктуризації.
Є шанс, що він потрапить до пекла або ще кудись.
Навіщо ти водиш побиту Volvo? У неї буквально нуль кінських сил.
Нам не відірватися.
Ти розбив мій байк, козел.
Трясця.
Принаймні тут ми точно в безпеці. Шамуїл загаріпотерив будинок.
-Сподіваюся, він у нормі. -Я відчуваю, що він у нормі.
Гей, я думала, що випила всю текілу.
Ти можеш відновлювати текілу?
Ні, я попросив тата купити пляшку, коли він приходив лагодити вікно.
-Дуже мило з твого та його боку. -Ой.
Залишив записку.
«Насолоджуйтеся новим вікном. Хочу попаритися разом у сауні.
З любов'ю, тато».
Складні речення.
-І любить сауну. -Так.
У мене не було шансу сказати,
але під час зустрічі з Богом і про тебе йшлося.
Я навіть
не знаю, чи це…
-Не можу уявити, щоб Бог мене згадував. -Каже про тебе як про мою дівчину.
Не впевнений, цікаво тобі це чи ні.
Але я намагаюся підняти цю тему, щоб м'яко спитати,
чи не хотіла б ти зробити крок уперед?
Ми могли б це зробити.
-Так. -Ну то таке, знаєш.
Гаразд, добре.
Ти б хотів зробити крок уперед?
Так, хотів би. Але чи не зашвидко я відповів?
Бо я міг би подумати хвильку.
Але я не тисну на тебе.
Це просто питання, яке поставили в незвичній ситуації.
Якщо ти не проти цього, бо я геть не проти.
-Але якщо ти проти… -Я готова зробити крок уперед.
Це так круто.
-Боже. -Я щось зробив?
Ти знову це робиш.
Ти пахнеш, як Марко Шевролаті.
Мій перший хлопець. Жахливо цілувався, але мав класні парфуми.
Вибач, Левіафане. Я б…
Я б їх зловила, якби цей тупий ангел не став у мене на шляху.
Наступного разу в мене вийде.
Босу це не сподобається.
Іди.
Це моя вбиральня.
Це інша вбиральня.
Переклад субтитрів: Павло Дум'як