EN NETFLIX-SERIE
-Judy sover, men verkar kunna klara sig. -Härligt att höra.
Clark…
Jag beklagar.
-Men din pappa klarar sig säkert. -Tack.
-Har du fått nån uppdatering om din pappa? -Inte än.
Kom här, mannen. Kram kommer.
Såja! Ta in det.
Vi ska gå och skaffa nåt att äta och dricka.
-Vill du ha nåt? -Det är bra.
Kom, vi går. Du också.
-Kom, Tom. -Tack.
Jag har undrat över en sak.
Jag förstår det bara inte. Varför hjälpte inte Gud pappa?
"Guds vägar äro outgrundliga", säger man ju. Det här är kanske en sån väg?
Vad jag inte fattar är varför du…
När du förtrollade huset, varför inte ta bastun också? Eller hela trädgården!
Jag tänker inte försvara mig, jag pekar ut mig själv som den skyldige.
Det är precis vad jag gör, med två fingrar!
Chamuel bad mig att säkra huset.
Men så gjorde han det själv. Han tänkte väl att jag inte skulle göra på hans sätt.
Men till mitt försvar måste jag säga att han inte kom in med en N919!
För bara då kunde jag ha Harry Pottrat en jacuzzi, en bassäng eller en bastu.
Hör du svamlet som dräller ut ur din mun?
Jag är hemskt ledsen, det här är mitt fel. Jag är hemskt ledsen för din fars skull.
Men du ska veta att sjukhuset ska bli en Satan-fri zon på nolltid.
Du står alltså helt skamlöst och säger att du inte gjort nåt för att skydda oss?
Du kan, men valde att inte göra det?
Jag ska bryta mot reglerna och få det gjort.
Jösses, jävlar, jag ska bryta dina ben.
-Knäcka dem! -Du bör nog sätta fart med det där.
-Gå och gör nåt! -Skydda oss.
-Javisst, minsta skrymsle. -Ingen byråkrati. Inte alls!
Jag ska Harry Pottra allt nu på direkten. Utan att först fylla i papper.
Jag knäcker ett ben på dig ändå.
Hejsan. Dr Stevens här. Är ni mr Thompsons anförvanter?
Ja, han är min pappa.
Och jag ligger med honom. Honom här, inte honom.
Okej. Jag är hemskt ledsen att behöva berätta det här:
På grund av den utdragna hettan har såväl hans hjärna som njurar skadats.
Han är försatt i koma för att hållas stabil
tills vi avgjort hur han bäst behandlas.
Jag visste att det var illa. Inte att det var så illa.
-Kan jag gå in till honom? -Absolut, självklart. Det går bra.
-Okej, tack. -Tack.
Jag finns här om du behöver mig.
Pappa.
Jag är hemskt ledsen.
Ledsen att jag kom för sent.
Jag kunde inte hindra att Satan skadade dig.
Hemskt ledsen. Jag önskar att jag hade lyckats bättre.
Jag var för långsam. För långsam!
Jag var för långsam!
Förlåt.
AMERIKA ÄR FÖRDÖMT
SYNDARE
ENDAST DE RÄTTFÄRDIGA HAR RÄTT
TRO PÅ HERREN
TRO ATT HERREN KOMMER
Här är han ju! Storfejkaren själv!
Falske profet!
Jag är på en ny kanal nu, Clark.
America's Own Holy Network.
AOHN.
Så nu har vi många fler ögon på Guds härlighet.
Och vi låter oss inte luras av dina tricks.
Hur understår du dig att påstå att alla har rätt om Gud?!
-Alla har rätt om Gud. -Nej, Clark.
Gud sa det, så det är sant.
Bara vi har rätt om Gud! Endast de rättfärdiga har rätt!
-Ja, tack! -Ursäkta.
Inte gå nu.
Endast de rättfärdiga har rätt. Endast de rättfärdiga har rätt!
Jösses.
Clark Thompson, mannen som skiner, är åter förstasidesnyheter.
Nu syns han i en artikel som just publicerats i USA Today.
Journalisten Judy Miller skrev nyligen att Clark Thompson är Guds budbärare.
Hallå?
Hon ska ha sett gudomliga fenomen…
Vem ser på tv?
…attackerad av Satan, som enligt henne är en kvinna.
-Jag är inte kul att mörda! -Hejsan.
Gud!
-Håriga bugbears! -Förlåt… Fast vad sa du där?
"Håriga bugbears". Bugbear är ett läskigt monster i Dungeons & Dragons.
Och du säger så när du tror att du ska mördas?
Ska jag ta ditt vapen? Ditt "bumberskott"?
Tack.
-Hur mår pappa? -Jodå.
Allvarligt, men stabilt.
Läkaren messar om läget förändras.
Så jag tänkte att jag skulle ta en snabbdusch.
Och så blev jag glad åt att se dig i huset jag trodde var låst.
Jag är ju här hela tiden ändå, så…
Och det är Harry Pottrat, så vi är säkra här, så jag gjorde en nyckel.
Klokt.
Och jag tog hit allt mitt grejs så att vi kan bo ihop.
Mäktigt!
Och så tänkte jag att det är värt att notera
att jag inte går på dejt med en tradarchaffis.
Ja, du, jag tycker faktiskt också om att köra.
Det är en hobby, det är väl därför vi är så tajta.
Jag har nåt åt dig. Jag har lagat mat!
Sjukhusmat är ju hemsk, så du är nog hungrig. Här är lite hemlagat.
Vad håller jag på med? Herregud. Hur tänkte jag? Här.
Jag vet inte hur du vill göra, så…
Det är korv jag skurit och kokat så länge att skinnet föll av. En fin touch.
På en bädd av havregröt, för jag hittade inget potatismospulver.
Så jag tänkte att när man blandar det så blir det nog rätt gott.
Det ser lite grann ut som kapade fingrar, det är lustigt.
Jag tyckte också det, jag tänkte på små, feta, blodiga tår.
-Jag tyckte att det var ganska kul. -Protein och kolhydrater.
-Hela kostcirkeln. -Grönsaker också: Ketchupen.
Jag ser verkligen fram emot att hugga in!
Det har stelnat lite!
Det är…
-Oj, det var kryddigt! -Det kan vara sojan.
-Visst var det soja? -Skönt att du gillar det.
Att jag inte bara kastar mig över det här nu beror på
att jag behöver hoppa in i duschen och tvätta av mig sjukhuset.
Absolut. Du var förresten på nyheterna hela morgonen.
Funkade det, funkar Judys artikel?
Nej, tyvärr. Det verkar inte som om folk köper det.
Jag vet inte varför, men folk vill bara tro vad de tror.
Tusan hakar.
Jaha, vad ska jag göra då? Okej, jag behövs inte på sjukhuset.
Och jag vill inte vara här, med allt folk utanför.
-En dusch, och så till jobbet? -Jäklar, jag glömmer hela tiden jobbet.
Nej, det var inget trick.
Nej, tack, så vill jag inte göra mot mig själv.
Frågan är om det ens är fysiskt möjligt. Tack för att ni ringde Arresta.
Hej, kompis. Hur går det med att få ut budskapet?
Inget vidare. Jag har ringt nyhetsfolk och så. Alla tror att jag fejkar.
Folk här också, och de har sett mig skina.
Helgalet, strunta i dem, det löser sig. Jag har lite goda nyheter.
De skrev en liten artikel om dig i Bay of Plenty Times där hemma.
"Fejk".
-Ja. -Allt är ju till hjälp.
-Absolut. -Tack.
Och så ville jag säga att jag verkligen beklagar det här med din pappa.
-Tack. -Och så har jag nåt åt dig.
-Va? -Ja, du har det ju svårt nu.
Det är bara nåt litet, men var så god.
Ett ljus.
Man kan tända det.
-Fint. -Och helt naturligt.
-Tack så mycket, jättefint. -Var så god.
-Tack. -Det var så lite.
Oj, vilken naturlig doft!
För helvete, ditt nesliga monster!
-Svår kub, va? -"Svår kub"?
Den har 12 sidor,
dubbelt så många som den förra kuben och 48 gånger så svår.
-Den måste lösas, jag fick den av Wendy. -Ja, går det bra där?
Förlåt, jag ska inte snoka.
Du snokar inte. Kort svar: Jag hoppas det.
-Hon tycker att jag är trevlig. -Det är du ju.
Tack.
-Å, nej. -Vadå?
Jag är i samma pusselläge som i morse. Eller i går kväll, jag vet inte.
Tid och rum saknar mening kring kuben. Är det ens en kub, vad tycker du?
Den har en ziljon sidor, ju.
Ett obegränsat antal kombinationer. Jag vet inte ens vilken sida som är upp!
Det finns kanske inget "upp".
Kanske inte.
-Jag vet inte. -Det är ju briljant!
Det kanske inte finns ett upp. Jag kanske inte har ett upp.
Upp kanske är ned, och ned upp. Jag kanske borde…
Jag kanske borde göra annorlunda. Mohsin är lite för, ja, sträng.
Jag kanske borde lugna ned mig, slappna av. Dansa.
Lite musik, kanske. Du kan väl spela musik för mig?
-Ska jag försöka… -Nej, förresten.
Förlåt, du har alldeles för mycket att tänka på.
Gud, så tyst det är här utan Tom.
Trist att säga, men utan Tom och Frisbee är det tyst.
För tyst för att lösa en kub. Var tror du att de är?
Tom vakar över pappa på sjukhuset. Han litar inte på Frisbees Satan-säkring.
Demon eller människa?
Ni kommer inte för…
Å, Diane, så klart. Du kommer förbi. Allt bra i dag?
Det märkliga är att det där inte låter galet längre.
Vi kanske har blivit galna allihop?
Tror du att Frisbee ingår i det där intergalaktiska gudakriget?
-Det är svårt att tänka sig. -Ja, han är så stillsam.
-Men jag har ett problem. -Vadå?
-Är det en kub? -Det här.
Oj, vad är det? Herregud, är det nåt du har…
Är det nåt du ska förstöra, ett uppdrag från Gud?
Gud, vad är det för stank?! Stäng!
Det är ett ljus. Wendy gav mig det, och det doftar så för att det är naturligt.
Det är ju genomvidrigt.
-Det stinker som en man vars pitt… -Hejsan!
Hej! Jag visade just Mohsin ljuset du gav mig.
Fint att du gillar det. Jag måste jobba på.
Ja, nån här måste ju jobba.
Precis. Men se på dig! Du jobbar på med kuben?
Ett ljus, en kub. Wendy är överallt.
"Allt, allt…"
Det var bara en liten grej till svar på din lilla grej.
-Den var bra. -Okej, dags att gå.
-Varför dra in mig? -Förlåt, men nu är du med.
Det kan inte stå här, nån kan dö, men jag måste ju till pappa.
-Jag har en plan. -Tack och lov.
-Jaha, och nu? -Det var planen.
-Bara att ta ljuset till Frisbees kontor? -Ibland är de enklaste planerna de bästa.
Nu säger vi till Wendy att vi ställt det här för säkerhets skull.
Kan du göra det? Jag gillar inte att ljuga.
TOM SUGER! LITE MINDRE
-Hej, främling! Hur är det? -Du vet, samma gamla.
Samma gamla, plus en massa märkligheter, och det ena och det andra.
Och för några dar sen sa Clark att han älskar mig, så…
-Å, Amily! -Nej.
Härligt!
-Vad sa du tillbaka? -Ingenting.
Å…okej.
Du kanske inte vet riktigt än?
Eller så känner du inte likadant. Lite pinsamt.
Jag vet inte, och det är knäppt, för jag vet alltid vad jag ska säga eller göra.
Och även om jag inte vet vad jag snackar om, så kör jag på som om jag visste.
Nu har jag flyttat in hos nån och så…
Jag vet inte vad jag känner.
Att flytta ihop med nån man inte vet hur man känner för?
-Det är väldigt typiskt dig, helt klart. -Ja. Tack.
Var så god. Blev Clark arg för att du inte sa det tillbaka?
Nej, han blev inte arg. Han sa att jag inte måste säga det tillbaka.
Men samtidigt återgav han en binge döda blommor livet.
Oj.
Jo.
Det knäppa är att Clarks återupplivande av döda blommor
inte låter så galet längre.
Eller hur?
Men, du: Du gillar ju i alla fall Clark lite grann, eller hur?
Alltså…det är klart att man gillar honom.
Jag är inte vidare bra på att…känna mina känslor.
Men…
-Jag oroar mig för honom, han bär mycket. -Sant.
Ställ inte så höga krav på dig själv, bara se vad som händer.
För det verkar som om
vi är de enda som är medvetna om att vi snart kan stå inför världens undergång.
-Eller hur? -Ja.
Tack, Wendy.
Ingen fara. Ursäkta att jag sänkte vibben.
Fin blus, du är jättefin i den.
Tack.
CLARK ÄR DJÄVULEN
Jag beklagar att jag inte har bättre nyheter, men han har inte blivit bättre.
Han har svåra njurskador, och hjärnskadornas omfattning är okänd.
Inte än, men snart, bör vi kanske diskutera olika alternativ.
-Jag ska ger er tid tillsammans. -Tack.
Chamuel. Kan du höra mig?
Snälla, hör du på?
Snälla Chamuel.
Jag ska hacka sönder dig och använda dig som tandtråd!
Det går ju inte ihop.
Det gör det visst!
-Du är galen. -Tack.
Handspjut.
Hallå, det är en SC, en klassiker! Oersättlig!
Skrivbordet är fredat, hör ni! Neutral mark!
Frisbee!
Hälsa Clark att jag inte kan komma nu. Jag försöker hålla mig vid liv!
-Å, nej, blöder du? Du blöder ju aldrig. -Jag gör väl det nu.
Sköld.
Jag ska fan i mig döda dig.
Jag behöver verkligen din hjälp.
Jag behöver din hjälp nu. Snälla.
-Snälla. -Kom igen, Frisbee! Hälsa Clark!
Tyvärr, jag måste kolla så att alla följer reglerna i striden.
Du gjorde till exempel just en stöt med ett svärd, en SS151.
Och snyggt, så det blir två plus.
Käften, Frisbee.
Vem for ner i avgrunden, var det Balthamore?
Eller Baphomet?
Ajöss, subba.
Tusan, Chamuel.
-Hur mår han? -Lite sämre, tror jag.
Du? Tack för att du tar hand om pappa.
Allvarligt? Ett rent nöje.
Och jag tror inte Frisbee om att Harry Pottra nånting.
Och absolut inte ett helt sjukhus.
Fast jag läste på om Harry Potter och fattar dessvärre inte kopplingen.
Jag måste kanske läsa allt för att fatta,
men det är typ tio böcker, så jag tänkte bara "glöm det".
Du verkar rätt trött. Du kanske skulle sticka hem och sova lite?
Nej, absolut… Nej, självklart inte.
Jag står vakt, det är min plats i din svåra tid.
Du gör ju Herrens arbete, så jag får göra ditt.
Förhoppningsvis funkar det.
Funk, funk, funk.
Du verkar sova redan nu, du är lite småknäpp.
Vet du, jag kanske ska… Ja, jag tar en kaffe.
Visst.
Jag tar hand om svärdet! Jag behåller det.
Jo, jag har tänkt lite.
Jag klarar kanske inte det här att tjäna Gud.
Jag är helt klart inget vidare, och det är mycket ansvar.
Folk skadas till höger och vänster.
Och det kan fortsätta. Alltså, jag vet inte…
Det är för mycket och det måste finnas nån som är bättre lämpad.
Fast Gud valde dig.
Och vilka är vi att säga att Gud valt fel? Jag tycker att Gud valde rätt.
För skulle jag behöva att nån verkligen gjorde det rätta,
skulle jag välja dig.
Jag glömmer alltid när det är sophämtning. Allvarligt.
Jag slänger mina sopor hos grannen, så…
-Så kan man också göra. -Fast det är ju inte det.
Det är snarare att det oroar dig att du inte vet när de hämtar.
Jag tänker inte ens på det.
Hur som helst kan du ha dålig smak.
-Jo, jag kan välja fel. -Eller hur.
Vad är det för en stank?
Hej, hur har ni det?
-Vad är det som stinker?! -Stinker?
Jag vet inte, jag har jättedåligt luktsinne.
Och det beror på att kusin Monica fick mig
att sätta två tända tomtebloss i näsan när vi var elva. Jäkla subba.
Fast nu kom jag ifrån ämnet. Du glömde ditt ljus, Clark.
Jag såg att du ställde det hos Frisbee, så jag…
-Å, kära hjärtanes! -Nej!
Locka!
-"Locka"? Jaha. -Ledsen att hon hittade det.
Det luktar som om ett helt rugbylag har tvingats att bo i ett litet rum.
Och de får bara äta lammkorv.
Och så delar de en och samma susp utan att ha tvättmaskin.
Och deras enda susp har återfötts i det där ljuset.
Luktar det så illa?
-Det är en väldigt illa vald doft. -Kolla Mohsin!
Han ser spyfärdig ut.
-Värsta delen av mäns omklädningsrum. -Kulorna!
Det stinker som kulor!
Och då menar jag underjordiska.
Mitt i sommaren i New Yorks tunnelbana-kulor!
Jag förstår inte, det står att doften är gentil?
Nej, det står "génitaux".
Franska för "genitalier".
Vem gör ljus som luktar som könsdelar? Det är ju äckligt.
Fransmän.
Det kryllar av märkligt doftande ljus. Här är ett som doftar som hovar.
-Vilket slags? -Vet inte, det står bara "hovar".
Få inte för dig nåt.
Var är Tom?
Vet inte.
Jag tror att han just var här.
Han var jättetrött. Han har väl inte somnat på golvet? Tom?
-Tyst, folk är sjuka. -Ja, förstås.
Tom!
-Jösses, han… -Tomithy!
Hej, kompis.
Hur är det?
Inte så bra.
Du har varit här länge, det är dags att gå hem och vila.
Bara ta det lugnt lite.
Man måste hålla C-vitamin-nivån.
Ursäkta, hör ni er själva här?
Nej, jag måste stanna. Det är min plikt.
Allvarligt, hur illa det än blir…
Och det är skitilla: Satan försökte att mörda din pappa.
Och reportern som skulle skriva artikeln, och så trodde ingen henne.
Änglar och demoner för en episk strid i en annan dimension där Guds sida förlorar.
Hur kan Gud förlora?
Jag har jättesvårt att fatta nåt av det här.
Kolla din pappa, Clark.
Han är illa däran, och ärligt talat…
…är jag det också.
Å, Tom…
Vem är du?
Pappa.
Jag heter Tom. Tom.
Såg ni? Min tår.
Såg ni? Jag är som han i Bibeln, ni vet?
Johannes Döparen, jag är som Johannes Döparen!
För jag döpte dig med min tår.
Jag är Tom Döparen!
Fast Johannes Döparen…
Nej, det var inget.
Bravo, Tom.
Snyggt, Tom.
-Tom! -En applåd, Tom!
-Tom! -Jag!
Ja, jag!
Herregud!
Herregud, du gjorde det.
Undertexter: Henrik Brandendorff