СЕРІАЛ NETFLIX
Коли я вперше написала про Кларка Томпсона — чоловіка, що сяє,
у мене в голові було щось типу: «Так, Вірджиніє, Санта Клаус існує».
Перед тим, як я зустріла його, у мене була купа відмовок щодо того,
чому він не може бути посланцем.
Бо хоча особисто я й вірю в Бога і Санта Клауса,
я не вірила, що побачу живий цьому доказ.
Але після того, як я побачила дію його особливих сил,
я можу сказати, що вірю в Бога.
І я вірю, що Кларк його крайній посланець.
Байдуже, повірять мені чи ні, навіть попри купу доказів,
включно з прибуттям Чотирьох вершників. Це їхня справа.
Скільки б не клікнуло на пост, я знаю, це правда.
БЛОГ ОПУБЛІКОВАНО!
Тепер у цього Кларка Томпсона є ще якісь друзі,
що вдають Чотирьох вершників апокаліпсису.
Вершників і вершниці, придурку!
Це божевілля має припинитися.
Нещодавно я придумав крилатий вислів. Ви, може, чули.
Правда за праведниками.
-Саме так! -І це правда.
Правда лише за тими, хто правильно вірить в Ісуса.
Превелебний, за цією логікою,
що ви скажете всім буддистам, мусульманам, індуїстам
та послідовникам єврейської віри.
Я пораджу кожному з них негайно прийняти християнство.
Хіба вони хочуть вічно горіти в пеклі
у вічних муках та стражданнях.
Бережи вас Бог.
Було жорстко.
Це було чудово. У мене мурашки.
Дякую, Сатанліндо.
Лише сильний чоловік може казати правду, так?
Дуже сильний. Чудовий образ. Повірте мені.
Я знаю.
Через усе це.
-Це чудово для рейтингів. -Так.
Слухайте, у нас тут скоро будуть ще інтерв'ю.
Мені треба розв'язати кілька проблем. Може, кілька створити.
Бережи себе, Марджі.
Мене звати Меггі.
Боже, яка класна. Хороша людина.
-Ти дивишся на мої карти? -Ні, але тобі треба…
-Я знаю. -Гаразд, ще одне. Четверте вниз.
Слово з п'яти букв для «курка».
-Курка. -Підходить.
Тук-тук. Хто там?
-Це ми. -Привіт.
-Не знав, що прийдете. -Вітаю.
Так, я попросила їх.
Знаєш, коли Сатана дзвонить твоєму другу у FaceTime і погрожує вбити його
та вічність катувати наші душі, час викликати підкріплення.
Ось що скажу. Не щодня видається шанс наваляти Сатані.
Ну ж бо. Хто зі мною?
-Томе. -Тільки не забийся.
Спокійно.
І я не думаю, що ти битимешся з Сатаною.
Я теж так подумав. Це ж бос на хард-моді.
І я не дуже вправний боєць. Вона підтвердить.
Ну, такий собі.
Також я сподіваюсь, що Бог слухає нас
і бачить, що я намагаюся бути хороброю, навіть попри страх.
Це має бути важливо.
-Сподіваюся… -Вітаю, бандо.
-Фрисбі! -Чекайте. Він ангел?
Воістину так.
Ти, певно, якийсь незначний ангел, так?
-Звідки ви знаєте? -Краватка.
Запам'ятаю про нього.
Ти взагалі злетіти можеш з цими курячими крилами?
Так, можу. Але мене треба підштовхнути в потрібному напрямку.
-Ти в нормі, Фрисбі? -Гадаю, так.
А Шамуїл? Сатана казала, що вбила його?
Не знаю. Коли я повернувся, Сатана була там.
І вона тримала меч з кров'ю на ньому.
-Боже. Боже мій. -О ні.
Але я не бачив Шамуїла. Я не бачив його тіла.
А Сатана знана брехуха.
Але я тут не через це.
Мушу вам сказати, що дія закляття, яке не пускало Сатану в лікарню…
припиняється на світанку.
Що? Чому?
Скажу чесно.
-Тільки не документи. -Так, це вони.
-Боже мій. -Годі тобі!
О ні. Щось погане. Мушу летіти.
Чекай.
-Та ну! -Що?
Я в туалет.
-Зрозумів. Я з тобою. -Ні, дякую.
ЛІКАРНЯ СВЯТОГО ЙОСИПА ВХІД
Дивіться, що маю. Хто хоче кави?
Ого. Дякую.
-Без кофеїну. Чудово. -Будьмо.
Пончик?
Знову твої жарти? Я Голод.
Посиденьки за кавою та пончиками, так?
-Ніхто не займається справами? -Ми не слухатимемо претензій від леді.
На!
Тепер слухаєте, гівнюк.
-Знаєте, з ким говорите? -Вибач, Сатана.
Я не впізнав тебе в цій формі.
Клятий лихослове. Я не приймаю твоїх вибачень.
Чому ви не віщуєте апокаліпсис? Чому ви сидите тут?
Продовжимо спустошення, ага?
У нас був наказ прийти й почати.
Але тепер у нас наказ чекати подальших наказів.
-А хто віддає накази? -Я… Ну… Я…
Відповідай.
Обидві сторони.
Ми тут, щоб виконати наказ Люцифера.
Він привів нас сюди.
Але тепер інша сторона сказала нам залягти.
І кого ви слухатимете?
Ну, ми не знаємо.
Війну на небесах не скінчено.
І поки ще не зрозуміло, хто наразі головний.
Ми тут просто для показухи.
Показухи?
Тільки послухайте, міс Америка.
Показухи!
Добре!
Ну й ну.
Тебе звати Війна!
То хто з вас, вилупків, готовий до біса випалити Землю?
Хтось допоможе мені пролізти туди?
Наскільки я розумію, будівлю загаріпотерили.
-Гадаю, тобі не пощастило. -Замовкни.
Гаразд, піду вб'ю Кларка сама.
Тому я не зустрічаюся з демонесами.
КЛАРК — БОГ
Що ти робиш?
Оце так психована сучка.
Добре, я займуся цим, не переймайтеся.
Привіт. Як справи? Я Смерть.
Тобі недовго залишилось. Він помер. Добре. Він помер.
Можливо, це кінець.
-Вітаю! -Мій любчику.
-Ви жива! -Так.
Шамуїл також з нами. Хоча й не в найкращій формі.
Сатана збрехала, сонце.
Знаєш, колись вона була на нашому боці. Чудовий ангел.
А потім змінилася.
А тепер вона дуже погане каченятко.
Я такий радий вас бачити. Без вас не було б нічого.
Мені шкода, що я не зміг нормально донести послання.
Ти міг показати кращий результат, але міг показати й гірший.
-Літаки зробили помилки в купі слів. -Знаю.
Але це не проблема.
Проблема в тому, що зараз
купі людей узагалі байдуже, існує Бог чи ні.
Здавалося, це легше.
У фізичній формі я так собі.
Так.
Кларку, війна на небесах проходить за неправильним сценарієм.
Вона ще не скінчилася, але якщо я повністю не сконцентруюся на ній,
Люцифер може перемогти.
І, можливо, у мене не буде шансу сказати, чи згодна я.
Тож я на якийсь час зникну з радарів.
Залишишся сам.
Не дуже радий таке чути.
Але маємо те, що маємо.
Тож хапай свою дівчину, Амілі,
і забирайся звідси негайно, ви мені ще знадобитесь.
Добре.
Амілі теж обрана?
О так.
Я привела її до тебе, а тебе — до неї. Вона чудова.
Тож забирайтеся звідси якнайшвидше.
А тоді визначтеся зі способом розповсюдити моє послання.
Гаразд.
Якби ви могли розказати, як це зробити, кажіть зараз.
Ти зрозумієш, коли зрозумієш.
-Хочеш повеселитися? -Звісно.
Я скажу, куди тобі потрібно йти далі.
Оце клас!
-Класно, так? -Це в моєму мозку!
Що ж, я мушу бігти
й рятувати світ. Або ні.
-Бувайки. -Бувайки.
Цього разу без кави. Гаразд.
Привіт.
Привіт. Де…
Кларку ти сидів там понад три години.
Я кілька разів заглядав, але там нікого не було.
Ну, я був там. Я говорив з Богом.
-Що? Ого. -Добре.
Як я за тобою не йду, то ти говориш з босом.
Чому Бог не може швидко вбити Сатану, щоб ми могли розійтися.
-Не думаю, що все так просто. -Боже. Добре.
Гадаю Господь допомагає тим, хто допомагає собі. Я таке чув…
Ну, Бог сказала тікати.
-Ой. -Гаразд, мушу бігти.
То ти хочеш утекти зі мною?
Так. Звісно.
Справді?
Мені більше нічого робити.
Дякую. Це чудово.
І корисно, бо ти теж обрана.
Це Бог сказала?
-Що? -Неймовірно.
Я завжди знала, що це так. Молодець.
Який чудовий момент.
Де мій телефон?
Ось. Тримайте.
Розумієте, ми не бачитимемось якийсь час, тож я сфотографую вас.
-Добре. -Так.
-Я пишаюся тобою. -Я буду на зв'язку.
Знаю. Але ти маєш виконати своє завдання.
-Занизько. Підійміть камеру. -Гаразд, попозуйте.
-Попозуйте. -Занизько.
-З прекрасною Амілі. -Вище.
-Годі повторювати. Не допомагає. -Просто натисніть.
Я лише себе бачу.
-Що? Перевернути? -Натисніть по центру.
-Ні. -Поверніть і просто натисніть по центру.
У мене псується посмішка. Задовго напружуюсь.
-Швидко. -І клацніть.
Я вмію користуватися телефоном.
-Вибачте. -Підійміть вище й клацніть.
Є.
Можете мені надіслати?
Це ваш телефон.
Ой, точно.
А ми всі не можемо піти?
Бог згадувала лише Амілі.
Гадаю, ми в очах Бога просто гарматне м'ясо.
-Ні. -Так і є.
Гадаю, Бог хоче, щоб ви були в безпеці.
Мило.
Що скажеш?
Готова вирушати? Гадаю, я знаю, куди можна поїхати.
-Бог вставила це тобі в голову? -Так, навіть шлях знаю.
Він хороший.
-Клас. -Ти ви їдете?
Не скажу. Це небезпечно.
-Боже. Звучить круто. -І я дуже тобі вдячний.
Якщо це небезпечно, я вас не відпущу. Без мене.
-Томе, зроби дещо дуже важливе. -Звісно. Що завгодно.
Наглянь за моїми котами. Вони моє все.
До твого відома Скіттлс любить пиво, а Хані — текілу.
Ти даєш котам багато алкоголю чи…
А що для тебе багато?
Гадаю, для котів — це скільки завгодно.
-Будь ласка, не давай їм алкоголь. -Чорт. Сонце сходить.
Закляття спадає на світанку.
Хто встановлює таймер на закляття?
-Це недобре. -Так.
-Біжімо сюди. -Добре.
-На себе. -Так, на себе!
Біжімо!
Перепрошую.
-Вибачте! -Перепрошуємо.
Ну ж бо. Швидше!
Оце так, здається шарлатан завжди втікає від світла.
Ти не відвернеш погляд МСА від своїх зловісних намірів.
Ви самі вірите у свою маячню?
Амілі.
Мені шкода, що ви так рано втратили батьків.
І мені дійсно шкода, що ваша тітка казала,
що з вас нічого не вийде.
Ви постійно знімаєте ворсинки, бо вона обізвала вас брудним.
Мені дуже шкода.
Звідки ти знаєш? Я цього не розповідав.
«Деос те абсолвес».
Бог пробачає мені?
«Льокворе алье лінгвіа?»
Так, ти говориш іншою мовою. Я тобі латину перекладаю?
Як ти це зробив?
Не знаю.
Я запам'ятав, де виходи. Їх тут сім.
Яким підемо?
Через вхідні двері. Очевидно. Вона ніколи не здогадається.
Тобто, здається. Я не впевнений.
Якщо ти не проти, я зараз тебе поцілую.
-Це чудово… -Гаразд.
Діти.
Агов. Треба йти.
Так. Неминуча смерть. Гаразд, ходімо.
Перепрошую! До речі, дякую за це.
Привіт, друже.
Рада зустрічі.
Готовий приєднатися до команди?
Ні.
Я тут, щоб наглянути за Кларком. І я це зроблю.
Попри їхню неповагу до тебе?
Наша команда може надати тобі багатенько різних речей.
Свою кімнату
з безліччю файлів,
що ніколи не закінчаться.
Ну…
Якщо чесно, звучить класно, але ти повелителька брехні.
Тож я не збиватимусь з курсу.
Я не хочу тобі нашкодити, але колись я був…
Я казав…
-Ого, Фрисбі. -Боляче.
Як ти витримуєш стільки болю? Вражає.
Погралися й досить. Може, перестанемо й поговоримо?
У мене немає часу.
Але можна дещо спитати?
Можемо ми залишитись друзями?
Ти така гарна.
Я знаю.
Ну, це фрисбі не полетіло.
Боже мій.
Послухайте мене.
Чоловік, що впав на машину швидкої — ангел.
Він справжній ангел з небес.
Ми не можемо тут лишатись. Це небезпечно. Допоможете?
Допоможете йому?
Допоможіть мені хтось!
З дороги!
Гадаю, усе спрацює.
Спрацювало для мене.
Я вб'ю вас усіх
і висмокчу все з вашої душі.
Шкода тебе.
О, то тобі мене шкода?
Я бачила, що у твоїй душі.
Ти хочеш, щоб інші демони поважали тебе.
Хочеш, щоб вони на тебе рівнялися.
Тобі не варто ганятися за слабкими смертними.
Тобі варто взяти участь у війні на небесах і завоювати собі славу.
Ти заслуговуєш правити ними.
Саме так.
Я теж так думаю.
І я на це заслуговую.
І я отримаю це.
Уперед, Вершники!
Може не вийти. Не хочу бути розтоптаним.
Не думаю, що хтось хоче. Просто біжи!
Ти щойно взяла під контроль Сатану?
Було таке враження, ніби я могла зазирнути всередину її злого серця
і сказати, щоб вона робила те, чого хоче.
-І вона так зробила. Клас! -Дякую.
Гей, стоп! Ми ж мали зустріти Тома там.
Ви не пройдете!
Друзі, їх налякала моя оголеність.
-Тікайте! Уперед! -Дякую, Томе!
Ось. Поведеш?
Ого.
Боже мій!
Де його штани?
Що ж, демони.
Цей меч явно фальшивий.
Я сказав не пройдете.
Я сказав, не…
Гаразд.
Куди я кинув свій одяг?
Сподіваюся, Фрисбі живий.
Упевнена, що так. Він же ангел. Це…
Це ж щось дає, так?
Так.
-Сподіваюсь, ти маєш рацію. -Так.
Де ж ця Сатана?
Не знаю. У мене навіть немає передчуття.
Я думав, що в мене буде якесь передчуття.
-Його нема. -Ні?
Ні. Нічого.
Але не думаю, що Бог покинула б нас самих розбиратися.
Сподіваюся, ні.
Я хочу, щоб усі були в нормі.
І Бог теж.
Так.
І Шамуїл.
Дивні часи. Молимося за ангелів.
Так.
Усе, що я бачу в цій нескінченній петлі, це Тома в його маленьких трусах…
Він дійсно з'явився.
-Усі прийшли. -Так.
Дякую, що поїхала зі мною.
Нема за що.
Зірки в небі запалали…
The Mamas and the Papas. Люблю цей гурт.
Я люблю їх найбільше після Rush.
Я знаю.
Як? Я тобі казала?
Ні.
Побач маленький сон про мене
Скажи добраніч й поцілуй мене
Обійми мене міцніш…
Я люблю тебе.
…скажи, що сумуєш
Поки я сама й сумна
Я теж тебе люблю.
-Навіть якщо ти вже знала. -Я знала.
Знаєш що?
Може, усе буде добре.
Можливо.
Переклад субтитрів: Павло Дум'як