Bună!
- Ce faci? - Scuze...
Am greșit. Credeam că ești altcineva.
Care e problema ta, omule?
Tipul ăsta e ciudat.
- Ce a făcut? - A pus mâna pe mine.
A fost un accident. Am greșit.
Ce-ai zis?
- A fost doar un accident. - Nu.
Înoată, șobolane!
Nu știu ce misiune e asta.
Poate un student era epuizat și avea nevoie de o pauză.
Asta am spus de la început.
Dar tu ai vrut să conduci până în Wyoming și să vezi.
Mama lui Blake, Polly Baker, e convinsă că e mai mult de atât.
E îngrijitoare la școală.
Nu mai știe de fiul ei de două zile. A chemat poliția campusului.
- Ei știu ceva? - Nu.
Au verificat apartamentul, nu e nimic ieșit din comun.
Dar și-a lăsat telefonul.
- E ciudat. - Nu știu.
Nu și dacă vrei să pleci câteva zile. Și să nu fii deranjat.
Sunt deja aici. O să vă zic ce-am vorbit.
UNIVERSITATEA DE ȘTIINȚE
Am vorbit cu el acum două zile și apoi nimic.
Blake răspunde mereu,
chiar dacă o face doar ca să spună că e ocupat în laborator și sună înapoi.
Ai spus la telefon că e implicat într-un proiect mare?
Studiază plierea proteinelor.
Departamentul de biochimie, cu profesorul Lyle Hewitt.
Potențiale brevete foarte prestigioase. Industria farmaceutică e interesată.
- Trebuie să fii mândră. - Sunt.
Nu înțeleg mare lucru, dar îl face pe Blake să fie motivat.
Ai spus că e sub presiune mare în ultima vreme.
Ei bine...
Mereu a fost anxios, dar ultima dată când am vorbit cu el
mi-am dat seama că e cu mintea în altă parte.
Mă duc la laboratorul lui. Mă uit puțin, pun întrebări.
Poate știe cineva unde e sau ce pune la cale.
Trebuie să spun că au trecut doar câteva zile.
Știu, dar ceva nu e în regulă.
Un proiect de subvenție sub presiune, multă muncă intensă,
poate avea nevoie doar de câteva zile libere.
Poate e mai mult, ceva ce nu-mi spui?
Vino încoace.
Știu totul despre secretele de familie.
Dar, dacă e ceva,
orice m-ar putea ajuta să-ți găsesc fiul,
ar trebui să-mi spui.
Fratele meu a avut un episod psihotic când avea aceeași vârstă cu Blake.
A fugit.
L-am găsit o săptămână mai târziu, dormind pe străzi,
vorbind despre demonii din sângele lui.
A fost diagnosticat ca schizofrenic.
Crezi că Blake ar putea avea același lucru?
Tot ce știu e că nu-i stă în fire să dispară așa.
Sper doar ca fiul meu să fie în siguranță.
Crede-mă când îți spun asta.
O să fac tot ce pot să-ți găsesc fiul, bine?
URMĂRITORUL
Principiile fundamentale ale termodinamicii rămân aceleași.
Energia nu poate fi creată sau distrusă.
Dar când vine vorba de a doua lege a termodinamicii,
entropia crește, iar lucrul mecanic se transformă ireversibil în căldură.
Aici lucrurile devin puțin misterioase,
pentru că nu s-a dovedit de fapt asta.
Întrebarea la care vreau să vă gândiți pentru data viitoare,
pusă de Stephen Wolfram, este:
Funcționează întotdeauna a doua lege, sau e încălcată uneori?
Și dacă da, ce ne-ar trebui ca să dovedim asta?
Bine, mulțumesc.
Puteți lăsa în față eseurile pentru credite în plus.
Mulțumesc.
Termodinamică.
Bună, Dory.
Cine ar fi crezut că sora mea mai mică e expertă în fizică? Vino încoace!
Cine să fi zis că frate-meu mai mare
apare după un an fără ca măcar să sune?
Da, am fost... ocupat.
- Îmi pare rău, Dory. - La fel și eu.
Dar te sun, încerc. Tu nu mă suni înapoi.
Îmi pare rău.
Sunt sora ta mai mică. E treaba mea să te critic.
Ce cauți aici?
M-am gândit să trec să te vizitez. Eram în zonă.
Știi că-mi dau seama când minți, nu?
Și urăști surprizele. Așa că, haide, spune care-i treaba!
Am venit cu o misiune și vreau să vorbim despre asta.
Un dosar. Ce conține?
Chestii despre tata.
Mai am un curs. Hai, vino cu mine.
Am dat peste dosarul ăla într-o misiune.
Voiau să mă rănească, așa că ne-au verificat familia.
Am mai citit articolele astea. Ce mare scofală?
Note universitare despre tata și alte chestii.
Bine. „Ashton Shaw a fost concediat pentru comportament.
Dovezi ale unui comportament iresponsabil și periculos.”
Tata a fost arestat, a intrat prin efracție, s-a opus arestării.
- Știam de problemele cu legea... - Continuă.
Aici scrie că tata a fost angajat de guvern șapte ani.
Nu crezi că, dacă e adevărat,
e ciudat că mama nu ne-a spus nimic din toate astea?
Nu știu, Colter. Cine știe ce făcea tata?
Sincer, mama era la fel de nebună ca el.
- De ce te interesează? - Nu știu, sunt curios.
Eu nu sunt.
Sper să nu facem aceleași greșeli ca și ei.
Înțeleg ce spui, dar amândoi au jucat un rol în viața noastră, nu?
Uită-te la tine! Ești profesoară, la fel ca ei.
N-o să înnebunesc și să mă mut în munți, dacă ești îngrijorat.
Nu de asta îmi fac griji.
Bine, atunci să lăsăm asta în urmă. Eu am făcut-o.
Am vorbit cu Russell. Spune că îl eviți.
Ai vorbit cu Russell?
Da, puțin. Păstrăm legătura.
Ar trebui să vorbești cu el.
Nu am nimic să-i spun lui Russell.
Bine, fă cum vrei tu. Așa faci mereu.
Putem măcar să luăm cina înainte să pleci din oraș?
Da, aș vrea. Sunt în misiune. E o chestie cu program.
Colter, zău așa! Nu știu când o să te mai văd.
Uite, o să găsesc eu localul. Fac și cinste.
- Sigur. Da. - Bine.
Ce misiune e?
Studentul dispărut, Blake Baker.
A, da.
Am primit un e-mail de la poliția campusului, cică îl caută.
E un puști deștept. Doctorand în biochimie.
Mama lui lucrează în campus. O cheamă Polly. E îngrijitoare.
- O cunoști? - E aici de ani de zile. Drăguță.
Nu pari prea îngrijorată.
O pățesc vreo doi studenți în fiecare an.
Se epuizează, pleacă.
Nu e ceva neobișnuit.
Bun. Mă duc să văd laboratorul.
O să...
Cină.
Îți trimit mesaj cu ora și locul.
- Te putem ajuta cu ceva? - Îl caut pe Blake Baker.
Lucrează aici, nu?
N-a mai venit de două zile.
Știi unde ar putea fi?
Nu, trebuie să fie epuizat.
A luat-o razna, nu știu. Se întâmplă tot timpul.
- Unii fac față, alții, nu. - Mama lui își face griji.
M-a angajat să-l găsesc.
Nu ne-ar lăsa baltă.
Nu e aici. Atunci, unde e?
Nu știu. Dar lui Blake adora munca pe care o făceam.
Ce anume faceți?
Lucrăm la următorul pas al predicției structurii proteinelor.
Înțelegerea modului în care proteinele își aleg forma
e ceva revoluționar în dezvoltarea medicamentelor.
Problema e că unele își schimbă forma,
dar profesorul Hewitt a descoperit ceva.
Profesore Hewitt, tipul ăsta îl caută pe Blake.
- Cine ești? - Colter Shaw. Lucrez pentru mama lui.
Nu știe nimic de el. E îngrijorată de starea lui mentală.
Pot să contez pe discreția ta?
Da. Vreau doar să dau de Blake.
Am avut o conversație mai delicată cu el, acum două zile, cred.
Nu spun că are legătură cu dispariția lui Blake,
dar poate avea.
L-am prins pe Blake falsificând cercetările.
L-ai înfruntat?
Nu, nu a fost chiar o înfruntare. I-am spus ce bănuiesc.
A negat, dar cifrele lui nu se potriveau cu rezultatele noastre reale.
I-am spus că nu-l raportez decanului,
dar a trebuit să-i revoc accesul în laborator.
De ce să fi făcut asta?
Nu știu.
Dar se întâmplă mai des decât ai crede.
Ultimul lucru de care avem nevoie e un alt Theranos.
Elizabeth Holmes.
Tehnologia de testare a sângelui valorează miliarde
și, din păcate, a fost o minciună fantezistă.
Deci munca are valoare în bani?
O să aibă, dacă o putem scala.
Deci și cea mai mică greșeală ar fi fatală.
Ceea ce făcea Blake nu avea prea mult sens.
Cum a reacționat?
Nu prea bine.
E un puști bun care a făcut o greșeală.
Sper să-l găsești și sper că e bine.
Dacă dă un semn mă anunți?
- Desigur. - Mulțumesc.
Dex, vreau să verifici datele înainte să le trimit.
Scuze, nu ți-am reținut numele.
- Sunt Jada. - Jada.
Caut sindicatul studenților și habar n-am unde mă duc.
- Mă poți îndruma? - E dincolo de centru.
Clădire înaltă. N-o poți rata.
N-o pot rata. Deci centrul...
Poți să-mi arăți? Nu știu unde mă duc.
Mulțumesc.
Ești iubita lui Blake? Am văzut poza cu voi doi.
Nu, suntem doar prieteni.
Ce crezi că i s-a întâmplat?
Nu mă implic. Nu pot să pierd bursa asta.
Înțeleg asta. Dar, evident, îți pasă de el.
Nu cred că tu crezi ce spun toți.
Când l-ai văzut ultima dată?
- Acum două zile. - În laborator?
Nu. Lucrez cu jumătate de normă, în seara aia făceam o livrare
în nordul orașului.
- Te-a văzut? - Nu, nu la început.
Era beat, cred, purta pălăria aia stupidă de cowboy roșie.
Arăta absolut ridicol.
Și cred că fusese la marea petrecere cu tema Vestul Sălbatic.
- Dar a fost ciudat. - Ciudat că a ieșit să se distreze?
Da, puțin.
E printre cei mai drăguți tipi, dar nu e genul care petrece cu o pălărie de cowboy.
E genul care stă încuiat în laborator.
- Știi? - Ciudat social.
Da, mai ales cu femeile.
Deci băutul, socializarea, chestiile astea sunt neobișnuite la el.
A vorbit cu tine când l-ai văzut?
Nu, am încercat. L-am strigat pe nume și m-a ignorat.
Cum am spus, poate era beat.
Poți să-mi spui unde s-a întâmplat asta?
- Ai intrat în telefonul lui Blake? - Totul pare OK, C.
O sună pe mama, îi trimite mesaje despre școală. Dar nimic după dispariție.
Și-a lăsat telefonul în cămin.
- E ceva legat de o relație? - Crezi că băiatul era îndrăgostit?
Nu știu. O prietenă a spus că se comportă altfel.
A spus că socializează mai mult, trăiește din plin.
Ori e îndrăgostit, ori caută iubită.
Tot nu se explică de ce a dispărut.
Nu, nu se explică.
Verific locul unde l-a văzut colega de laborator sâmbătă seara.
Poate găsesc ceva.
Stai să-i verific rețelele, să văd dacă dau de ceva.
Bine, uite ceva.
O mulțime de mesaje cu cineva.
Au schimbat și fișiere criptate, o să-mi ia ceva timp să le parcurg.
Stai puțin. Cred că am găsit ce căutam.
Sună-mă când ai decriptarea.
PROPRIETAR: CLUBUL DE PROGRAMARE TIMBER SPRINGS
Bine, ce avem?
Blake al nostru era îndrăgostit de o fată.
- Era mai mult de atât. Ai un nume? - Încă nu am un nume.
Dar am o poreclă.
I se spunea BlondieBaby, așa că încă lucrez la asta.
Dar cu siguranță îi plăcea de cineva.
- Cum așa? - Știi cum e în facultate.
Dai un mesaj cuiva, vă apropiați.
Îi ceri să vă vedeți și apoi te ignoră.
N-am fost la facultate.
- Pe bune? - Sistemul de educație e făcut să elimine
oamenii care sunt independenți. Oameni care gândesc singuri
și nu se predau sistemului.
Bine, C. E un sfat înțelept și interesant pentru trezirea oilor.
E un citat vechi din Chomsky pe care tata ni-l spunea mereu când ne plângeam.
Parcă tatăl tău lucra în educație.
Tata era plin de contradicții. Ce știi despre Blake?
Sâmbătă, chiar înainte de miezul nopții,
Blake a scris: „Am fost la o petrecere. De ce n-ai venit?”
Apoi ea a zis: „Îmi pare rău, a intervenit ceva.
Sigur ai fost cowboy sexy. Gata de întâlnire.”
E de acord să se vadă cu el doar dacă îi promite să fie discret.
I-a trimis o adresă.
În regulă.
Deci merge la o petrecere, i se dă țeapă, nu?
Își lasă telefonul acasă,
apoi se întâlnește iar cu ea.
Stai așa. Am o poză criptată.
- Bună! - Ce ai găsit?
Nu sunt poze pe care ai vrea să le faci publice.
Am o blondă și tot felul de ciudățenii
cu nuduri și practici sado-maso de bază.
De unde naiba știi care sunt de bază?
Studiez la școala vieții, Colter.
Să zicem că e legată de un pat într-o cameră cu lumină roșie.
Tocmai am fost acolo. Îi trimitea și el nuduri?
- Cum de-l știi? - L-am văzut pe o tabletă.
Aceeași casă. Poți să trimiți o poză?
Doar fața ei e de ajuns.
Vrei ceva mai bun? Am un nume.
Irene Hertzyl. Trimit poza acum.
Scuzați-mă. E cineva?
- Scuze, tocmai închideam. - Irene Hertzyl?
Sau BlondieBaby, nu?
Vreau să știu ce făceai cu Blake Baker.
N-a mai fost văzut de când v-ați văzut în casa aia.
Nu, nu face asta. Înapoi!
Ce căutai?
Știu despre pozele nud pe care le-ai trimis.
Soțul tău știe?
- Nu știu despre ce vorbești. - Nu știi?
Asta ești tu, nu?
- Nu i-am făcut nimic lui Blake. - Și totuși, ai vrut poze cu el nud.
- De ce? - Ca instrument de presiune. Te rog...
Instrument de presiune?
Te-ai dat drept alta.
De ce-l șantajai pe Blake? Pentru bani?
Te-ai străduit mult să-ți ascunzi numele.
Sunt sigur că poliția,
chiar și FBI-ul, ți-ar putea pune niște întrebări,
sau ai putea răspunde la ale mele.
A fost o misiune. Am fost angajați.
Cine v-a angajat?
Soțul meu, Chuck, se ocupă de tot. E anonim pe dark web.
Vindem servicii online.
- Recenzii proaste la produse, trolling. - Cu identitate falsă.
Clientul voia să-l aibă la mână.
Te-ai gândit că, dacă ai poze nud cu el, i-ai putea forța mâna.
N-a fost ideea mea.
Soțul meu, Chuck. A fost planul lui.
- Eu fac ce mi se spune. - Ai reușit, nu?
Ai reușit. L-ai sedus. A devenit obsedat de tine.
De ce l-ai ademenit în casa cu chestii masochiste?
Clientul a spus că vrea să-l sperie.
Să se asigure că Blake își ține gura. A fost o înscenare pentru a-l intimida.
Ce știa Blake?
Chuck a spus că are niște dovezi periculoase pentru client.
E clar că știa ceva secret.
Ce s-a întâmplat aici?
A fost rău. N-am vrut să se întâmple asta.
Arată-mi.
Cum ai ajuns aici?
Am urmărit-o de la locul ăla dement unde mi-a zis să ne vedem.
- M-am ascuns în tufiș până a venit. - Scuze, nu am...
M-am dus să încui. Credeam că pleacă.
Vino cu mine. Avem ceva. Te rog...
Pleacă de aici!
Chuck, termină! Îl rănești.
- Ce vrei să fac? - Du-l la spital.
Hai, șefule! Să mergem.
Și nu l-a dus la spital.
Au trecut două zile. Nu-ți faci griji pentru soțul tău?
Nu e prima dată când pleacă fără să-mi spună sau să sune.
Ai spus că ai vești de la client prin dark web?
Acolo face Chuck afaceri pe computer.
Deci știi cum să-i trimiți mesaje clientului?
Și sunt gata de acțiune.
Ce vrei să transmită mesajul?
„Trebuie să ne vedem cât mai repede.
Am dovezile.”
Și începem.
Oricine ar fi clientul tău misterios, tocmai a primit mesajul.
Anunță-mă când ai un răspuns.
- Sigur. - Mulțumesc.
Nu-mi place să fac asta.
O fac pentru că mă obligă Chuck.
Acum e șansa ta s-o dovedești. Făcând ceea ce trebuie.
O să mă ajuți să-l găsesc pe Blake.
Dory, ce cauți aici?
Cina...
Îmi pare foarte rău.
Am trimis mesaj cu ora și locul. Ai răspuns la mesaj: „Grozav.”
Am stat acolo vreo 30 de minute. până m-am prins că ești același Colter.
Am fost prins cu ceva. Scuze. De ce n-ai sunat?
M-am gândit că doar dacă apar o să te și văd,
nu doar să aud „Am fost prins cu ceva”.
Sau cu cineva.
Nu.
- Nu e ceea ce pare. - Bine.
- Ai grijă, Colter. - Nu, stai puțin.
- Colter. - Stai așa!
Studentul dispărut. Blake? E în pericol.
- Cine e fata? - Soțul ei l-a atacat pe Blake.
Cred că încă îl are. Nu sunt sigur. Cu asta mă confrunt.
Ar trebui să suni la poliție.
Nu pot. Cred că sunt 50% șanse ca Blake să fie în viață.
Dacă sun la poliție și apar ei, se reduc la zero.
Blake are un fel de dovezi împotriva lor,
cred că-l rețin, încercând să-l îmblânzească.
- Sunt mafioți? - Nu știu.
- Trebuie să răspund. - Da.
Ai primit un răspuns?
E aranjat. Te așteaptă într-o parcare în sudul orașului.
E la vreo 20 de minute. Îți trimit adresa.
Trebuie să mergem. Bine.
Mulțumesc, Bobby. Am primit.
Bine. Uite ce e...
Dory, te sun, îți promit.
Nu, nu promite. Du-te și fă-ți treaba, știi unde mă găsești.
Poate că n-o să apară.
O să apară.
Vine cineva.
- Da? - Ai ceva pentru mine?
Un stick de memorie?
Nu mișca!
Fir-ar să fie!
Vino încoace!
Uită-te la mine! Hai!
Dă-ți gluga jos!
Dex!
Unde naiba e Blake?
Nu știu, omule.
Ai aranjat totul cu Chuck.
Ce? Nu cunosc niciun Chuck.
Tipul care-l șantajează pe Blake cu pozele.
Blake a aflat, l-a înfruntat, a fost rănit. Vreau să știu unde e.
- Nu, asta scapă de sub control. - Am trecut de mult de faza aia.
- De ce ai făcut asta? - Nu, n-am făcut nimic.
Trebuie să mă crezi. Nu am făcut decât să-i prezint.
- I-am dat numele unui serviciu dark web. - Cui?
- Profesorului Hewitt.
A vrut ajutor cu problema lui Blake.
Ce dovezi avea Blake?
Blake știa că cercetările lui Hewitt din laborator nu se leagă.
Hewitt a zis că Blake a greșit.
Nu, cifrele lui Blake erau bune. Se potriveau cu datele.
Datele nu au arătat progresul
pe care profesorul Hewitt l-a raportat investitorilor.
Hewitt urma să piardă fonduri de milioane.
Urma să ajungem și acolo. Aveam nevoie doar de mai mult timp.
Profesorul voia să-i închidă gura lui Blake.
Așa că i-am dat numele unei relații de pe dark web despre care auzisem.
Și de unde ai știut să vii aici?
Profesorul Hewitt mi-a trimis un mesaj să mă întâlnesc cu o femeie blondă
și să obțin dovezile, un stick de memorie al lui Blake.
Asta e tot ce știu, jur.
Știi că o să-l omoare, nu?
Și ce să fac?
O să-l suni pe Hewitt
și îi spui o poveste despre cum o să găsești dovezile.
Bine, cum o să ajute asta?
O să-mi câștige timp.
Dory, am nevoie de ajutorul tău.
Da, sigur.
Profesorul Hewitt îl șantajează pe Blake.
Îl ține ostatic undeva în campus.
Lyle Hewitt, profesorul de biochimie? De ce ar șantaja un student?
E ceva legat de dovezile despre cercetări necurate.
N-am timp să intru în detalii.
Telefonul lui Hewitt duce la laborator.
N-are cum să-l țină pe Blake acolo, în loc public.
Cunoști campusul ăsta foarte bine.
- Unde ar putea să-l țină? - În biroul lui? Sau un alt laborator.
Nu, îl ține de două zile.
Nu cred că l-ar ține într-un loc în care să poată avea contact cu cineva.
Vreun vechi adăpost antiaerian. E unul sub departamentul de biochimie.
- Adăpost antiaerian? - Din Războiul Rece,
dar nu sunt folosite de mult.
- Cum ajung acolo? - Vin cu tine.
N-o să-l găsești.
Sunt la școală, așa că ne întâlnim la biochimie.
Dory, nu, mă descurc singur. Nu sunt... Dory!
Probabil că ușa e încuiată.
Mă ocup eu.
Nu.
Poți să mă urmezi.
Da, și asta merge.
Poți să-mi dai drumul.
Nu spun nimănui despre tine.
Nu poți avea încredere în profesorul Hewitt.
N-am încredere în nimeni.
Spune-mi unde sunt dovezile, ca să pot fi plătit,
și putem încheia aici.
Ești sigură că e aici?
Crede-mă, aici e greu de găsit.
- O să mă omori, nu? - Nu e problema mea.
Tu și profesorul rezolvați asta.
Am vorbit cu Dex, a spus că a aflat locul dovezilor de la soția ta.
A găsit o adresă într-o haină lăsată de Blake la magazinul tău.
Și crezi asta? Se pare că cineva e pe urmele noastre.
- Sună-ți soția și vezi. - Cât de prost ești?
Dacă e o capcană, e ultimul lucru pe care-l facem.
Nu înțelegi ce se întâmplă dacă se află.
Toate chestiile pentru care am muncit s-au dus.
Toată viața îmi e distrusă.
Avem o singură variantă.
Ucidem puștiul.
Nu, o să obținem dovezile. Le distrugem. Nu mai există dovezi.
Fie că avem dovezile sau nu, el știe.
Se poate termina într-un singur fel.
Vrei să îngropi secretul?
Îngroapă puștiul.
- Am ascuns dovezile. - Minciuni.
Nu, așteaptă!
- O să se afle chiar dacă sunt mort. - Minte.
O terminăm acum.
Bine, stai! Așteaptă!
Trebuie să existe o altă cale. Lasă-mă să mă gândesc.
Am încercat planul tău, n-a funcționat. Facem asta sau nu?
Bine.
Dar ar trebui s-o fac eu. Dă-mi arma.
E sânge?
Sună la poliție.
Te rog, nu!
Nu am semnal. Trebuie să mă duc sus.
E în regulă. Sună.
Vă dau stickul.
Puteți avea dovezile.
Hewitt, știu că l-ai ucis pe Chuck.
Vrei alt cadavru pe cap?
Blake e singurul care are dovezi. Dacă-l omori, n-o să le mai primești.
Dacă vii aici, te omor și pe tine.
Intru.
Dacă ai o armă îndreptată spre mine, te lichidez.
Înțelegi? Nu trebuie să iasă așa.
Hewitt, lasă arma jos.
Ultima șansă.
Ești teafăr?
Da, mulțumesc.
O să supraviețuiești.
Domnule Shaw!
Nu vrei să pleci din oraș fără asta.
Mulțumesc.
Mi-am recăpătat fiul, teafăr și sănătos. Nu există preț pe care să nu-l plătesc.
Cum ești?
Puțin cam șocat, dar ușurat.
- O să fiu bine. - O să te simți și mai bine.
Profesorul Hewitt e acuzat de crimă și tentativă de omor.
Sper să-și petreacă restul vieții în închisoare.
Ce se întâmplă cu Dex?
Probabil o să facă puțină pușcărie. Dacă are noroc, e eliberat condiționat.
Dar e destul de tânăr. Își poate schimba viața.
Am o întrebare pentru tine, totuși.
- Orice... - Dovezile. Le ai?
Sunt în dulapul Jadei din laborator.
E singura persoană în care aș avea încredere.
Bine, în regulă.
- Ea știe? - Habar n-are.
Unde te duci? Ai altă misiune?
Probabil că da. Mai întâi am o promisiune de respectat.
- Fii cuminte. - Mulțumesc.
Mulțumesc.
Deja te uiți la ceas?
Pleci în seara asta, nu?
Poate.
Bine, o să mă mulțumesc cu ce pot obține.
Ce este?
De ce nu treci mai des?
Nu am un motiv anume.
Da.
Cred că o mică parte din tine s-ar putea să mă urască.
Să te urăsc?
- De ce te-aș urî? - Pentru că am plecat.
Când unchiul Dave și mătușa Melissa ne-au chemat la ei.
Am fost prima care a sărit în mașină.
Și tu n-ai făcut-o, ai rămas acolo.
Am rămas.
Pentru mama.
Tata murise, iar Russell dispăruse.
Nu părea corect să plec la oraș.
- Nu trebuia să rămâi. - Nu avea pe nimeni.
Pe nimeni.
După câte ne-a făcut tata...
Mama a acceptat toate ideile nebunești ale tatei.
Viața în pustiu, dormitul cu un ochi deschis,
așteptând să vină baubaul.
Erau ideile lui, nu ale ei.
Te iubesc, dar termină. Maturizează-te!
Mama nu era o femeie fragilă
care a fost târâtă acolo împotriva voinței ei.
Parcă ai spus că ai trecut peste.
Eu am făcut-o.
Speram că, dacă vorbim, poate o faci și tu.
E timpul să lăsăm totul în urmă.
Cu toții.
Vorbești despre Russell? Nu...
Îmi vreau frații împăcați. Da.
Iar mama, orice versiune ți-a spus, e fie o minciună,
fie o abureală care să te țină aproape.
- Ce vrea să însemne asta? - Înseamnă că putem continua.
Ce-a fost a fost.
Dar nu mă mai las afectată.
Iar mama...
nu are decât asta, trecutul.
Și de asta ni-l tot amintește, pentru că nu poate renunța.
Are o imagine despre cine era tata.
Și sigur, da. Asta e o versiune a evenimentelor,
dar nu asta s-a întâmplat.
Poate că e mai complicat de atât.
Poate că totul a fost minciună.
E timpul să trecem peste asta, nu crezi?
Pur și simplu...
Te rog, sună-l pe Russell.
Ce e bun aici?
Subtitrarea: Anca Tach