POZOR – UZAVŘENÁ ZÓNA NEPOVOLANÝM VSTUP ZAKÁZÁN
Tak jo, je to těsně přede mnou, tohle musíte vidět.
Nedokážu to vysvětlit. Jdeme na to.
Jsem u utajeného areálu ministerstva obrany.
Není na žádné mapě. Tohle by tady být nemělo.
Podívejte! Vidíte to?
Co to... No tak.
Ale ne. Au!
Ironwood, Pensylvánie
Drahoušku, neměj strach, ano? Vím, že mě máš za blázna.
Ale přísahám,
že se tady děje něco divnýho. Konečně mám důkazy.
To se vám ozval naposledy?
Jo. Tu zprávu mi nechal dva dny zpátky.
Od té doby se mi neozval, tak jsem přijela sem.
Volala jsem na policii, ale moc se nestarali,
protože neviděli nic podezřelého.
Řekli mi, že je dospělý,
a dokud nebudu mít důkazy, že se něco stalo,
nic moc s tím udělat nemůžou,
tak jsem na to šla jinak.
Zaujalo vás tady něco, když jste vešla? Cokoli?
Až na ten nepořádek nic.
Už to váš otec někdy udělal? Že by se takhle vypařil?
Ne, nic takového.
Většinou mi napíše, když vyráží kempovat
nebo na jeden z těch „výzkumných pobytů“, jak jim říká.
Žije tady sám?
Jo, teď už jo.
Máma loni zemřela.
Dost je oba bralo všechno kolem mimozemšťanů.
Takový jejich švihlý koníček.
Táta to nesl hodně těžce, když zemřela.
- Čím se živí? - Táta dělával elektrotechniku.
Ale nechtěl se vracet do kanceláře.
Tak začal chodit na túry. Hodně. Často někam do úplné pustiny.
Myslíte, že z podobného místa byl ten vzkaz?
Netuším.
Říkal mi, že tam něco viděl.
Něco, co se veřejnosti neříká.
Nejdřív jsem to přecházela.
Byla jsem ráda, že konečně zase něco dělá,
že se do něčeho zapojuje.
Ale pak to přerostlo skoro v posedlost.
Tušíte, o co přesně šlo?
O vládní konspirace.
Vím, jak to zní.
To nic, něco o tom vím.
Znělo mi to celé jako šílenost.
Někdy to tak je, někdy zase ne.
Pohár přetekl, když mi začal tvrdit,
že ho vláda sleduje v černých dodávkách,
protože odhalil jejich tajný program.
Jestli ho mám najít, potřebuju vědět všechno.
A musím věřit informacím, které mám k dispozici.
Co mi neříkáte?
No,
před pár měsíci začal obtěžovat astrofyzičku z Filadelfie.
Paní doktorku Iris Blairovou.
Víte, o co šlo?
Ne.
Ale její manžel kvůli němu požádal o zákaz přiblížení.
Třeba tátovi něco udělal on.
Podívám se na to.
Táta je dobrý člověk.
- Pomůžete mi ho najít? - Udělám, co bude v mých silách.
STOPAŘ
- Čau Velmo. - Ahoj!
Já si říkala, že na dvacetitisícovou odměnu uslyšíš.
Co říkáš na Scotta Palmera?
Dcera říkala, že měl zákaz přiblížení.
To by s tím mohlo nějak souviset.
Vybavuješ si tu prácičku z Rena?
Ten pohřešovaný zubař?
Jo, vybavuju.
- Byl to pošuk. Co tenhle? - Myslel si, že po něm jde vláda.
Božínku. Nějaké důkazy?
Jsou snad někdy?
Pravda.
Bobby teď hledá Palmerovu polohu
a zapojil jsem Reenie,
ať zjistí něco o tom zákazu přiblížení.
Dneska se za ní budu stavovat do kanceláře.
Seš tam jako doma.
Jo, líbí se mi tam.
Zase si připadám užitečná.
To mám radost. Tak jo, ozvu se později.
Hele, já vám chci pomoct. Proto jsem se za vámi zastavil.
Když se váš klient přizná, odsouhlasím šest měsíců vězení
a tříletou podmínku, ale jenom kvůli tomu, že se mi líbíte.
Vy jste ale cukrouš.
Tohle na ženský fakt zabírá?
„Protože se mi líbíte?“
Ale je to takové miloučké, myslet si, že na to skočím.
Příchozí hovor Colter
Nechcete to vzít?
Tak já vám teda vyjdu vstříc. To, co si už odseděl, plus šestiměsíční podmínka.
No tak, Reenie, musím se zodpovídat šéfovi.
Já ne.
A taky vím něco, co nejspíš nevíte, že vím.
Totiž že váš jediný svědek byl po celonočním tahu pod vlivem,
když údajně viděl mého klienta spáchat onen zločin.
Opravdu chcete plýtvat penězi daňových poplatníků na soudní řízení,
kde vám před celou porotou roznesu svědka na kopytech?
Co by na to řekl váš šéf?
Fajn.
- Dosavadní trest a šest měsíců. - Super! Sepíšu to.
- Byla to radost s vámi jednat. - Jako vždy.
Coltere, seš si vědom, že mám práci?
Promiň, ale docela to hoří.
Tak mi zařiď paušál.
V tyhlety nejvytíženější časy na tom ještě ušetříš.
Zjistila jsi něco o tom zákazu přiblížení?
Zjistila.
Mluvila jsem se soudcem, co ho uděloval.
Požádal o něj manžel doktorky Blairové.
Jako důkaz
soudu předložil výpis hovorů.
A?
A Palmer měl docela výdrž. Volal jí třeba i 20krát za den.
Máš ten výpis u sebe?
„Mám ten výpis u sebe?“
- Posílám. - Děkuju.
Pardon?
- Paní doktorka Blairová, že? - Ano.
- Potřebujete něco? - Asi jo.
Jmenuju se Colter Shaw. Hledám Scotta Palmera.
Stalo se něco?
Už dva dny se pohřešuje. Najala mě jeho dcera, abych ho našel.
Nejsem ani polda, ani vyšetřovatel.
Pardon, ráda bych pomohla,
ale o žádném zmizení nic nevím.
Spěchám do práce.
Jo.
Ale docela jste si pokecali, že ano?
Viděl jsem výpis hovorů.
A vím o tom zákazu přiblížení.
Ano, ty hovory začínaly být až příliš.
Nedal si říct.
To chápu. Ale některé trvaly třeba i deset minut.
Jiné zas sedm minut.
Někoho se zbavit netrvá tak dlouho,
tak by mě zajímalo, co jste probírali.
Dobře.
Měl pár zajímavých postřehů.
Říká vám něco UAP?
Jako UFO?
To je to samé. UAP je neidentifikovaný vzdušný fenomén.
Pořád existuje stigma, které obklopuje výzkum UAP a NHI...
Mimolidské inteligence. Zvlášť na akademické půdě.
O tom se s vámi chtěl Scott bavit?
Ano, já se o toto téma zajímám.
A Scott měl k UAP co říct?
Ano.
Hele, on se nebál pořádně ozvat a hodně to vyhrotit,
kdežto já se svými daty zacházím diskrétně.
- Sdílel s vámi informace? - ...na cestě!
Já...
Čeho se bojíte?
Promiňte.
Opravdu o tom nemůžu mluvit a spěchám do práce.
Doufám, že ho najdete.
Díky.
- Céčko, jsem rád, že tě chytám. - Bobby, co pro mě máš?
Scottův mobil byl mrtvej, tam se poloha zjistit nedá.
A co historie polohy?
Všechny záznamy jsou pryč,
jako by je někdo vymazal.
Teď mi řekneš, jakej seš to génius, že?
Našel jsem Scottovo auto.
Nemá v autě žádnou GPS,
ale pořídil si doplňkovou palubovku,
kterou se mi povedlo hacknout
a zjistit tak poslední polohu auta.
Neoznačená cesta na vládním pozemku.
Na vládním pozemku? Jeho dcera říkala, že chodil na túry někam do pustiny
a mluvil o vládních spiknutích.
Mně přijde, že to do sebe celkem zapadá.
- Pošlu ti tu polohu. - Díky.
Hele, co víš o UAP?
Jak moc do toho chceš zabřednout?
Chceš slyšet o Jacquesovi Valleem? J. Allenovi Hynekovi?
Nebo můžu dojít až k Davidovi Gruschovi
a Lueovi Elizondovi a hnutí Modern Disclosure Movement.
Buď žijeme v simulaci,
nebo jsou to fakt interdimenzionální entity.
- Někdo je má i za posvátné. - Takže tomu věříš?
No tak, Coltere, vesmír je obrovskej a starej.
Fakt myslíš, že jsme sami?
Tak proč jsme nic neviděli?
Na netu je toho spousta.
Na netu? Myslíš ty videa na YouTubu
s roztřesenými světýlky? To může být cokoli.
- Třeba testování zbraní, ne? - Fajn.
Každej Mulder potřebuje Scullyovou. To beru.
Ale kdybys to chtěl omrknout, doporučuju video z Kumburgaze.
- To bylo natočený v Turecku. - Možná někdy jindy.
Teď chci najít Scotta Palmera.
Ta profesorka něco ví, ale mlčí.
Zkus o ní něco vyhrabat.
- Zdar Céčko! - Čau, jsem na místě.
Prošel jsem to tady, ale po autě ani stopy.
Vidím tě, seš na správným místě.
- A nic? - Nic.
- Nemáš něco na Blairovou? - Mám.
Našel jsem jedno soukromé fórum.
Vypadá to na skupinku vědců,
co spolu sdílí informace k UAP.
A Blairová tam byla taky?
Jo. Dostal jsem se tam z IP adresy jejího kanclu.
Vypadá to na neviditelnou vědu.
- Neviditelná věda? Co to má být? - Skupina vědců,
která svůj výzkum drží v utajení.
Kdybych se měl vsadit, řekl bych, že do ní Blairová taky patřila.
Vydrž.
Našel jsem Scottovo auto. Nechtěl, aby někdo věděl, že tady je.
Céčko? Seš tam?
Coltere?
Bobby?
Nedává to smysl.
Nemůžu nic najít. Colter je v tahu 12 hodin
a digitální stopa prakticky neexistuje.
Většinou zachytím aspoň nějakej signál,
ale tady nemám vůbec nic.
Poslala jsem na ty tvoje souřadnice strážníka, Bobby.
Našel Colterovo auto, ale Colter nikde.
Jako na Palmerovu poslední známou polohu?
Jo, ale signál té jeho palubovky je taky fuč.
- A dost. Vyrážím. - Kam jako?
Colter má potíže. Cítím to v kostech.
Nechtěl by, aby ses hrnula do kdovíčeho, Reenie.
Kdybych to byla já nebo kdokoli z nás, ani by nezaváhal. To oba víte.
Já jenom vím, že Colter by tvolil to nejchytřejší řešení.
- Komu voláš? - Plánu B.
Colter nebude nadšenej.
Ne? Jeho problém.
Nevykašlal se na nás.
Něco se stalo. A já znám někoho, kdo ho dokáže najít.
Tak šup, prober se.
Vím, že mě slyšíš.
To je ono.
Colter Shaw, že? Aspoň tak to máš na řidičáku.
- Kde to jsem? - V bezpečí.
Tom největším.
Máš kliku, že jsme tě našli, než ses rozletěl na kousíčky.
Ten pozemek, kam jsi vlezl?
Samý nevyřazený arzenál. Jednou jsem tam viděl vlézt srnku.
Zůstal po ní červenej obláček.
- Co to má být? - To tě má ochránit.
Měl jsi špatnou reakci na sedativa.
Nešly by povolit?
- Něco jsem si udělal s kolenem. - Jo?
Tak já ti něco povím. Povolím je, abys na ně dosáhl, jo?
Bude to naše tajemství.
Ale moc daleko se nedostaneš, jestli máš nějaký roupy.
Ten hlídač za dveřma?
Příští dávka bude dvojitá. Viděl jsem chlápky, co prospali tři dny.
Vy jste mě sundali uspávací puškou?
Pronikl jsi do uzavřeného areálu ministerstva obrany.
Dřív se za to střílelo.
Máš kliku, že současný protokol vyžaduje jenom odstrašující prostředky.
S těmi se potkal Scott Palmer? S odstrašujícími prostředky?
Děláš s ním?
Najali mě, abych ho našel. Ale to už asi víte.
Řekni mi, co o Scottovi víš.
Vy ho nemáte, že ne?
Musím ti je zas nasadit.
Nezapomeň, co jsem ti říkal o tom pokusu o útěk.
Kde jsem? To je nějaká vojenská základna?
To ti nemůžu říct, podléhá to utajení.
Scott Palmer věřil, že se tady něco děje.
Jak že se to jmenuješ?
Půjdu dořešit tvoje papíry.
Ty si zatím trochu odpočiň.
No tak.
- Perimetr čistý. - Rozumím. Zóna šest. Čisto.
Jak to pokračuje?
- Colter Shaw si sundal pouta. - Opravdu?
Zdá se, že něco málo umí.
- Mám ho nechat zase uspat? - Ještě ne.
Ať se trochu pobaví.
Musím si zavolat.
Rozumím. Sledujeme perimetr.
Ano, pane, rozumím.
Ne, harmonogram dodržíme. Osm hodin a blížíme se.
Jenom potřebuji něco dořešit.
Klídek.
Russelli?
Kdo sis myslel, že tě z týhle kaše vytáhne?
Co tady děláš?
Necháme si tohle vysvětlování na později.
Musíme kopnout do vrtule.
- Jo, ale mají tam hlídače. - O toho se nestarej.
Ani o ty další dva. Mám pro tebe dárek.
- Děkuju. - Rádo se stalo.
Dělej, musíme sebou hnout.
- Už jsme mimo perimetr. - Jo, mimo perimetr
utajený základny neoficiálního programu ministerstva obrany.
Ty žádnej perimetr nezajímá. Dosáhnou na kohokoli a kdekoli.
Něco o tom vím, dělal jsem pro ně.
Jak jsi mě vůbec našel?
Kámoši z armády? Nebo už zas děláš v privátním sektoru?
Trochu oboje. Nebo ani jedno.
Reenie mi poslala souřadnice.
Měl jsi kliku, něco jsem řešil kousek odtud.
Reenie ti volala?
Jo, nevěděla, komu jinýmu se ozvat, tak jsem holt asi ten pravej.
Výsledky ostatně mluví samy za sebe.
A je to tady. No jasně.
Obvolal jsem pár lidí
a ukázalo se, že bráška si nakráčel do uzavřenýho areálu.
A tak jsem tady.
„Děkuju, Russi.“ „Nemáš zač.“
Takže vy si s Reenie voláte?
- Jsme v kontaktu. - Co to znamená?
Že ji pořád zvu na večeři a ona mi dává košem.
Ale to nic.
Má fůru práce s vlastním kanclem, což chápu,
ale teď mám rande na tutovku jistý, když jsem tě zachránil.
Tím bych si nebyl tak jistej.
Nechám se překvapit,
zvlášť když jí řekneš, jakej jsem to byl hrdina.
To rozhodně neudělám.
Na Reenie seš tady sám.
A máme práci.
Velma říkala. Takže nějakej chlápek, co zkoumá UAP?
Ty se bavíš i s Velmou?
Jsou si vědomy mojí hodnoty. Víš, co se děje civilistům,
co se dostanou k něčemu, k čemu by neměli.
Neříkej mi, že ty taky věříš na UFO.
Správně se říká UAP, Coltere. Jasňačka?
A nejde o nějakou víru, ale vědomosti.
Tys něco viděl?
Brácho, já toho viděl tolik, že by ti to vyrazilo dech.
DOŠEL BENZÍN HNED JSEM ZPĚT
Nic víc k tomu neřeknu. Jedeme.
Koho že to hledáme?
Scotta Palmera. Pomůžeš mi ho najít?
Myslel jsem, že už na tom děláme. Naštěstí mám docela volno.
Kam mám jet?
Nedrží ho na základně, tak ho musíme najít jako první.
Možná ho unesli mimozemšťani.
- Mluvím vážně. - Já taky.
Tak ty tomu věříš, jo?
Pamatuješ si, když jsme byli malí a táta nás vzal na Eagle Head Rock
sledovat světýlka na obloze?
- Netuším, o čem to mluvíš. - Ale jo, pamatuješ si to.
Měl jsi na sobě to svý pyžamko s raketama.
Ptal ses, co to je za světla,
a táta jenom ukázal na tu vesmírnou loď na tvým tričku.
Mohly to být meteority.
Klidně si to namlouvej.
Ale něco ti povím.
Kdybych si měl vybrat mezi emzákama a nějakejma tajnejma gorilama od obrany,
jednoznačně sáhnu po ještěrech.
- Kdo volá? - Scottova dcera.
- Patti. - Coltere,
našel jste tátu?
Ještě ne. Ale pořád hledáme.
Dobře. Před domem totiž stojí černé SUV
a sedí v něm banda podivných chlápků.
Jsou tady už od včerejška.
Třeba táta fakt na něco kápl.
Možná jste v nebezpečí.
Musíte se odtamtud dostat pryč,
ale ať vás nikdo nevidí. Půjde to?
Pokusím se. Do čeho se to táta namočil?
To vám teď úplně nevysvětlím.
Jenom odtamtud zmizte.
Dobře.
Mám u sebe telefon.
- No a? - Nechali mě jít schválně.
Bylo to moc snadný.
Co to plácáš? Dostal jsem tě ven.
Nebylo to snadný, jen to tak díky mně vypadalo.
Ne. Chtějí, abych jim Scotta našel já. O to tady celou dobu jde.
Dej sem ten mobil.
Musíš se zbavit SIMky.
Co děláš?
- Prosím. - Říkal jsi zbavit se SIMky.
- Nemusel jsi ho zničit. - Opatrnost je na místě.
A sundej si bundu.
Ukaž krk. Pojď sem.
- Cítíš to? - Jo, tam mě trefili tou uspávačkou.
Ne, něco tam máš.
Vydrž, tohle trochu štípne.
- Co to sakra? - A je to.
No jo.
Vidíš?
Už jsi něco takovýho viděl?
Jo. Věř mi, mohli to strčit na mnohem horší místa.
Něco mě napadlo.
To byl lepší nápad.
- Aspoň se zabaví. - Slušnej hod.
- Co to sakra? - To nic. Nebojte se.
Neublížím vám.
Jenom hledám Scotta. Má pořádný průšvih.
Kdo jste krucinál vy?
Russell. Dovolil jsem si udělat sendvič.
Snad vám to nevadí. Ten domácí kváskovej chleba je boží.
Pardon, snažil jsem se ho zastavit. Nemá vychování.
Musel jsem doplnit palivo.
Říkala jsem vám, že nevím nic o Scottovi
a o ničem, co čeho se namočil.
Shromažďujete důkazy o mimozemšťanech, že ano?
Ale anonymně, abyste si ochránila reputaci.
Scotta hledají vládní agenti.
Něco jste mu musela říct.
Souvisí to nějak s tímhle?
Když jsem dorazil na Scottovu poslední
známou polohu, zbláznil se mi telefon
a vyskočily na něm tyhlety symboly a čísla.
Co to znamená?
Co znamenají?
Myslíme, že jde o formu komunikace.
Přicházejí posledních šest měsíců.
- Od mimozemšťanů? - To nevíme jistě.
Snažili jsme se vytvořit klíč
a ty zprávy dešifrovat, ale ještě nemáme hotovo.
- Věděl o tom Scott? - Chtěl nám pomoct.
I když jsem ho odrazovala,
vyrazil...
Kde to je? Poslal mi snímek poslední zprávy.
- Co se tam píše? - Těžko říct.
Mohly by to být souřadnice.
Třeba nás zvou na návštěvu.
Jak jsem už říkala, nemáme hotovo a na dešifrování stále pracujeme.
Moje zpráva vypadala úplně stejně,
ale první řádek končil čísly dva, devět, nula, jedna.
Jste si jistý?
Kdyby totiž šlo o souřadnice,
mohlo by to být tady.
To je asi 300 kilometrů odtud.
Jestli to dekódoval i Scott, mohl by být na cestě tam.
To je možné.
Omrkneme to tam. Scott je v nebezpečí kvůli tomu, co ví,
takže jste možná v nebezpečí i vy.
- Jo, to mě napadlo. - Jako fakt.
Celý se to motá kolem extra tajnýho vládního programu.
Tihle lidi na pravidla nehledí. Měla byste na chvilku někam zmizet.
- Jdeme. - Jo.
My Scotta najdeme.
Vy na sebe dávejte pozor.
Zanechte vzkaz.
Zlato, kde jsi?
Něco se stalo. Zavolej mi.
- Vy někam jedete, paní doktorko? - Prosím.
Ne.
Ne, prosím! Prosím, ne.
Jsme na místě. Nic nevidím. Po Scottovi ani stopa.
Co myslíš? Jsme blbě? Nic tady není?
A je to tady.
Měl bych to zvednout, ať nemá obavy.
Znáš to, že jo?
- Típni to. - Proč jako? Hej!
- Děláš si srandu? - Opatrnost je na místě.
Když sledovali mě,
nejspíš už vědí o Reenie a sledují tím pádem i tebe.
- Jo, ale teď si bude myslet... - Stačí.
- Doufám, že ti to udělalo dobře. - Zastav.
Slyšíš to?
Jo. Co to je?
Nevím. Pojď.
Co tady sakra dělají?
Jako by tady přistálo UAP.
Už tomu věříš?
Do spuštění zbývá deset minut.
Co se to tady děje?
- Musí se tady někde schovávat. - Fajn.
Tohle je tvoje parketa, ne? Hledání lidí.
Měli bychom se rozdělit.
Tak jo, já jdu ze severu, ty z jihu.
Když bude co zabít, uděláme to.
- Ne, neuděláme. - Leda bychom museli.
- Za 20 minut sraz zpátky tady. - Dobře.
Personál nechť se přesune do bezpečné zóny.
Colterův telefon pořád nic.
Jako fakt?
Na minutku byl online,
- ale pak zas zmizel. - Super. Russell mi to taky nebere.
Už se měl ozvat.
Něco mě napadlo. Hned se ozvu.
- Reenie. - Jo.
Na policejní vysílačce v Lebanon County jsem zachytila kód
k autu psanému na doktorku Blairovou.
Na vysílačce? Chytré. O co šlo?
O nic dobrého. Kód 10-54.
Možný nález mrtvoly?
Jo. A pak následoval 10-56. Sebevražda.
Ne, to není možný. Někdo ji dostal.
Do spuštění zbývá pět minut.
Zahoď to.
Kde máš bráchu?
Bráchu? Ten si jde odjakživa po svým.
Zkus někomu takovýmu dělat bráchu. Řeknu vlevo, on jde doprava.
- Má v tom bordel. - Jako váš otec, Ashton Shaw.
Vaše rodina se už dlouho umí plést vládě do cesty.
Co jako? Myslel sis, že nevím, kdo seš? Ale no tak. Kde je Scott Palmer?
O něm jsem nikdy neslyšel.
Byla by to škoda,
zničit tady ten váš hezoučký vědecký projekt.
Hele, já vím, o co tady běží.
Poslali jste do vesmíru nějakou svou morseovku
a někdo vám odpověděl, co?
Vůbec nevíš, o čem to mluvíš.
Tu přistávací plochu jste postavili na malé mimozemské dostaveníčko?
Je jedno, co si myslíš, žes viděl. Nikdo ti to stejně neuvěří.
Jo, to máš asi pravdu.
Ale stejně ti dám dobrou radu.
Jestli mě chceš zastřelit, udělej to radši hned.
Ještě krok a zabiju tě.
Zbývají tři minuty.
Měl jsi střílet, dokud jsi mohl.
Copak to tady máme?
To je nálož.
Do spuštění zbývají dvě minuty.
Zbývají dvě minuty.
Prosím. Nestřílejte.
Neublížím vám. Jdu vám na pomoc.
Najala mě vaše dcera, abych vás našel. Jdeme.
Ne, já to musím vidět.
Přistane tady loď. To vím jistě.
Nepřistane. Jenom chtějí, abyste si to myslel.
Hele, vím toho až příliš, ale tohle už utajit nemůžou.
- Některá tajemství za to nestojí. - Tohle jo!
Svět musí vědět, co je skutečné. Moje žena by to tak chtěla.
Scotte, vaše dcera mě najala, abych vás přivedl zpátky domů.
Zbývá třicet vteřin.
Nechce bez vás žít.
Jste jediná rodina, kterou má. Tak pojďte. Jdeme.
Zacpěte si uši.
Propásli jsme ji.
Jsou tady! Najděte je!
To bude náš signál. Musíme jít. Honem, pojďte za mnou.
Běžte! Pohyb!
Jdeme.
Lidi, dochází nám čas. Vědí o nás, musíme valit.
No tak, musím vidět, co se stalo. Třeba tady ta loď pořád ještě je.
Teď nebo nikdy, chlape.
Není čas, musíme jít. Pojďte.
Upozornění pro personál. Byla narušena bezpečnost.
Honem!
Byla narušena bezpečnost.
Zůstaňte stát!
Honem!
Utíkají pryč!
Jdeme!
Honem! Pohněte si!
Ztrácíme je za perimetrem.
Bože. To jsou oni?
Můžu trefit pneumatiky.
Ne, to auto se bude hodit.
Colter Shaw?
Máte telefon.
Kdo to sakra je?
Díkybohu. Ty pitomče, hrozně jsem se o tebe bála.
- Reenie. - To nemám ráda.
Reenie? Čau, tady Russell. Promiň, že jsem ti to nevzal.
Může za to Colter. Dík za auto.
- Tak jo. - Nevzal? Russelli, zmlkni.
- Auto? Víte vůbec, kolik to stálo? - Až po tobě.
Někoho tam poslat? Jako fakt. Dva natvrdlí bráchové na jednom místě
a ani jeden nedokáže odepsat? Ty hajzle jeden!
Tati!
Ahoj.
Panebože. Moc se omlouvám.
To nic. Hlavně, že jsi v pořádku.
- Děkuju. - Není zač. To já děkuju.
Dávejte na sebe pozor, ano?
Budeme.
Tak co? Pořád tomu nevěříš?
Něco jsem tam viděl.
Ale nic to nedokazuje.
Tys něco viděl?
Slyšel. Cítil. Viděl jsem světlo.
Pořád mohli jenom testovat nový obranný systém.
Nebo taky mohla padesát metrů od nás
přistát kosmická loď z jiné planety.
No...
Něco jsem sebral.
- Mrkej na to. - Cos sbalil?
Je to boží.
Fakt boží. Šutr.
Ne, bude to nějaká slitina. Podívej se pořádně.
To někdo vyrobil, člověče. Může to být kousek lodi.
Teď tomu věřím ještě míň.
Mám na to člověka, co to otestuje a...
- Ty máš týpka přes slitiny? - Jo, to mám.
- Ty snad ne? - Já ho nepotřebuju.
A nemáš někoho, kdo mě odveze k autu?
Naskoč.
Slušná kára. Docela bych se viděl za volantem.
Na to rovnou zapomeň.
- Psala mi Velma. - Jo?
Určitě je ráda, že seš v pořádku zpátky.
Jo. Tělo doktorky Blairové našli v jejím autě.
Prý sebevražda.
- Zatraceně. Dostali ji. - Jo.
Velma se bojí, že by po nás pořád mohli jít.
Kdepak. Jenom se báli, že se jim někdo připlete k tomu,
co se tam stalo.
Proto šli po Scottovi. A zabili tu doktorku.
Už je po všem, teď to mají na salámu.
- Je po všem. - Řekl jsem jí to samé.
A Scott neměl důkazy, ne?
Takže bude vypadat jenom jako další poťapanej konspirační teoretik.
Nechytl jsem jméno toho vládního chlapa.
Mě by spíš zajímalo, jak věděl o naší rodině.
Co tím myslíš?
Trochu jsme dali řeč, než jsem ho sundal.
Věděl o tátovi.
- Fakt? - Jo.
Takovej klasickej postup, ne? Zkusit něco nahodit a počkat, co z toho bude.
- Možná to nebylo jenom nahození. - Proč myslíš?
Dory má plnou krabici tátových věcí. Víš o tom něco?
- Co v ní je? - Nevím.
Beztak jenom hromada krávovin. Koho to zajímá?
Já se jenom divím, že měla tu krabici
a nikomu z nás o ní nic neřekla.
Víš, co si myslím?
Že nechtěla, abys do toho klasicky zahučel až po uši.
Co děláš? Auto mám tam dál v lese.
Tahle kráska po štěrku nejezdí.
Vždyť jsi mě nabíral u té základny.
To byla nouzovka. Teď se nic neděje, tak začni šlapat.
Jako fakt?
No tak jo. Fajn. Už je mi to jasný.
V pohodě.
- Kam míříš ty? - Do Colorada.
- Co je v Coloradu? - Reenie.
Mám totiž slíbený rande.
Prý se mnou zajde na večeři, když jsem ti zachránil zadek.
- Nezachránil jsi mi zadek. - Trošičku jo.
Víš, co dělat, kdyby volala. Koukej brášku pěkně vychválit.
- Uvidíme. - Díkec.
Zatím se měj.
Russi.
Dík, žes mi zachránil zadek.
Trošičku.
České titulky Tereza Šplíchalová