EN ORIGINAL-ANIMESERIE FRÅN NETFLIX
Jo, herr Kishibe…
Jag måste be dig om en väldigt stor tjänst idag.
Jaha, vad är det, Koichi?
Jo, jag ska åka utomlands i vår, på skollovet.
Ska du? Vart då?
Till Italien.
Vad? Italien?
Var snäll och använd Heaven's Door och skriv i mig: "Jag pratar italienska."
Varför i hela fridens namn skulle jag göra dig en sån tjänst?
Jag har aldrig varit utomlands alldeles själv förr, så jag är nervös.
Jag skulle åtminstone vilja kunna prata språket!
Snälla du!
Tja…
Du ska alltså åka till Italien?
Då ska jag berätta om mina upplevelser där.
Va?
När vi först sågs fick jag ju sluta teckna på grund av skadan han gav mig. Minns du?
Då åkte jag till Venedig för att göra research inför nästa manga.
Jag bodde där alldeles själv i ungefär åtta dagar.
Då fick jag höra den här berättelsen. Den är väldigt konstig…
AT A CONFESSIONAL
Historien jag berättar är den jag, Rohan Kishibe, hörde med mina egna öron.
Det var en hemsk händelse.
Vet du vad "en biktstol" är?
De finns i alla italienska kyrkor.
Det är två träbås som ser ut som telefonkiosker.
Prästen sätter sig i den med gardiner,
och församlingsbon sätter sig i den andra.
Det finns ett litet fönster dem emellan
och man kan prata sinsemellan, men…
Prästen och församlingsbon kan inte se varandra.
Fönstret låter församlingsbon bekänna sina "synder"
samtidigt som avskildhet upprätthålls.
Du förstår, man klarar inte av att gömma en hemlighet djupt i sitt hjärta i åratal.
Ju värre hemlighet, desto mer tar hjärtat stryk.
I biktstolen renar man sin själ från synd.
Människor från förr skapade dem med sin visdom.
Det är egentligen förbjudet, men jag fotograferade när prästen inte var där
och jag tittade närmare på designen och materialen i träsniderierna.
Och bara som en upplevelse
tänkte jag att det vore en god idé att bikta sig inför en präst.
Så jag satte mig i båset.
Upplevelsen skulle ge mitt arbete mer realism, förstår du…
Tja…
Va?
Fader, jag har kommit för att bikta mig.
Jag har begått en stor synd.
Men…
Jag står inte ut längre. Jag måste berätta, fader.
Jag kan inte sova om jag inte biktar mig.
Jag lovar att jag inte visste att båset med gardinerna var avsett för prästen.
Den här mannen trodde att jag var prästen.
Men…
Var inte det här en lyckträff?
Vad…
Vad är hans "stora synd"?
Jag kan lika gärna höra berättelsen till slut.
En äkta upplevelse ger äkthet till mitt arbete.
Det spelar ingen roll vem som lyssnar på bikten.
Huvudsaken är ju att han tror att han har bekänt sina synder inför prästen.
Fader, är nåt på tok?
Jo, alltså…
Nej, inget. Var snäll och… Jag menar, fortsätt.
Jaha… Ja, men var ska jag börja?
Jo, den kvällen.
Ja… Alltihop började den kvällen.
Jag var 24 år gammal då,
och jobbade på en matmarknad.
Jag utförde kroppsarbete.
Jag lastade säckar med majs på lastbilar, eller så bar jag dem till ett lager.
Det var tungt arbete.
Jag jobbade så hårt att jag inte hann träffa flickor.
Jag hatade verkligen jobbet.
Den kvällen… Det var efter kl. 18.00.
Jag jobbade över, som vanligt.
Det var då mannen dök upp.
Han stapplade fram, med oseende ögon och otvättat hår. Han stank.
Jag såg det genast.
Han var en luffare.
Snälla, ge mig nåt att äta.
Han lät patetisk.
Han sneglade på min lunch på bordet.
Helt plötsligt blev jag arg.
Jag hade slitit som ett djur,
och han hade bara slagit dank bakom stationen eller i nån park.
Och han hade mage att be om mat!
Så själviskt!
Jag jobbar och får betalt, och köper mat för pengarna.
Varför gör inte du det?
Du kan få mat efter att du har burit de här säckarna till lagret.
Jag…ska arbeta.
Men snälla, ge mig lite mat först.
Jag har inte ätit på fem dagar. Det är sanningen.
Bara lite mat… Jag ska jobba sen, det lovar jag!
Jaså?
Du får inte betalt förrän du har gjort jobbet.
Ska du göra det eller inte?
Alltså…
Hallå! Varför tar du bara den där lilla?
-Va? -De här är dina!
Det ska vara klart om en timme, okej?
Jag vill gå hem snart!
Sätt lite fart, för Guds skull!
Ju fortare du blir klar, desto fortare får du mat.
Han är en latmask, det är då säkert.
Han måste lära sig en läxa.
Va?
Hallå! Låtsas inte att du ramlade bara för att du vill slappa!
Du har inte ens arbetat i tio minuter!
Slappa…?
Va?
Menar du att det ser ut som om jag slappar?
Vad i helsicke?
Jag befinner mig i djup hopplöshet nu, djupare än det mörka havet…
På grund av dig!
Jag kommer aldrig att glömma ditt ansikte!
Du ska få betala för det här.
Jag ska återvända när du upplever ditt lyckligaste ögonblick. Det lovar jag!
Jag ska återvända för att ta dig!
Så gör dig redo!
Åh! Titta!
Nån ligger under säcken!
Va?
Han är död!
Usch, han är död!
En doktor. Få hit en doktor!
Eller ring efter polisen!
Jag visste inte!
Jag visste inte att han faktiskt inte hade ätit…på fem dagar!
Lugn nu… Jag menar, vänta ett ögonblick.
Sa du att luffaren pratade sista gången efter att han var död?
Är du säker på att du inte drömde?
Drömde?
Jag önskar att det vore en dröm.
Den riktiga skräcken hade inte ens börjat, fader.
Efter det hade jag sån tur att det nästan var kusligt.
Jag ärvde pengar från en avlägsen släkting.
Jag vann stort på fotbollstipset.
Sen sålde jag marken jag köpt för pengarna och gjorde en stor vinst.
Sen tillverkade jag snacks och cornflakes av majs. Det blev en stor succé direkt.
Produkterna sålde som smör överallt.
Jag hade inte haft flickvänner tidigare, men jag gifte mig
med en f.d. supermodell som varit med på Milanos modevecka.
Jag tjänade så mycket att jag inte kunde spendera allt.
Där jag bor nu har jag 15 tjänare och tre chaufförer.
Denna otroliga tur har alltid gjort mig ängslig.
Jag hade alltid den döde mannen i tankarna.
Sen fick jag barn.
Pappa… Pappa!
-En söt flicka, som liknar sin mor. -Pappa!
Pappa, titta. Är du redo?
Fortsätt titta!
Äsch!
Åh, nej! Jag missade!
Strunt samma! Det var så nära!
Du blundade ju, lilla fröken! Försök igen.
Ja!
Medan jag såg min dotter leka på torget…
Då kunde jag inte låta bli att tänka: "Vilken lycklig man jag är."
Som jag lovade…
Som jag lovade, så är jag tillbaka.
Nu tar jag dig, ditt eländige kräk!
Är allt bra, fröken?
Håll käften!
Oroa dig inte. Jag lånar bara din dotters kropp.
Sluta med det här!
Du begår ett misstag! Allt var ditt eget fel!
Mitt eget fel?
Du har väl haft en enastående tur under åren, eller hur?
Förmögenhet, berömmelse och familj, eller hur?
Tror du att du åstadkom allt det där själv?
Jag har hjälpt dig i hemlighet!
Så nu när du faller från din piedestal
ska du få smaka på samma hopplöshet som jag kände!
Men först…
…ska jag ta min hämnd för att rädda min själ.
Men om du dör och tror det var oförtjänt kommer det att lämna en dålig eftersmak.
Så du ska få en chans.
Gud kommer att avgöra om felet var mitt eller inte.
Låt oss se om du har nån framtid, om du har nån tur.
Om ödet står på din sida är mitt agg mot dig ogrundat.
Då dödar jag dig inte, utan försvinner.
Ödet får bli vår domare.
Vågar du testa lyckan, eller inte?
Jag vet inte vad du pratar om…
Du behöver bara svara ja eller nej!
Varför just jag?
Svara mig! Om du inte försöker hugger jag helt enkelt huvudet av dig!
Jag försöker… Jag ska försöka!
Jag har väl inget val, eller hur?
Bra.
Ta den här!
Va?
Du kan skåda ditt öde i den här triviala lilla saken.
Kasta popcornet högre än gatubelysningen och fånga det i munnen.
Tre gånger på rad.
Klarar du det står ödet på din sida. Då ger jag upp och försvinner.
Kan en sån trivial sak…
Det handlar om min själ också!
Kallar du den trivial?
Börja när jag klappar i händerna.
Om du kastar popcornet för lågt eller dröjer för länge, dödar jag dig.
Redo? Sätt igång!
Vänta lite!
Höjden är…okej.
Varför händer det här mig?
Där! Det hamnar precis framför mig!
Nej… Åh, nej!
Jag ser inte.
Det var nära!
Men jag klarade det! Jag klarade det!
Jag fångade det!
Kasta nu andra gången! Gör nästa popcorn redo.
Vänta ett ögonblick.
Jag bländades av solen nyss. Kan jag inte få göra det i skuggan?
Vad mer ska du kräva?
Det är dags nu! Och du ska göra det här!
Två gånger till! Okej? Om du misslyckas dödar jag dig!
Om du lyckas försvinner jag, som jag sa.
Gör det nu! Ditt andra kast!
Lovar du att du försvinner?
Om jag lyckas så skonar du mitt liv.
Nog nu!
Om du inte kastar nu dödar jag dig!
Ja! Solen försvann bakom ett moln.
Det är på väg rakt ner!
Vad?
Va? Hallå!
Vad i…
Det här är toppen! De tror att du matar dem.
Jag klarade det! Där fick du!
Jag fångade det andra med!
Kolla bara! Det är jätteenkelt!
Jag var panikslagen innan, men nu är jag lite lugnare.
Jag kan klara det! Jag kan vinna!
Du kan fira så mycket du vill efter att du klarat av det sista.
Är du redo?
Ja! Kör hårt!
Jag ska klara det en gång till…
Vad i helsicke?
Det var du som lockade hit alla duvorna.
Vem var det som spred ut alla popcornen?
Det var du själv!
Det här, det absolut sista…
Om jag kastar det högre upp än lyktan…
Ge er av, stick iväg!
Ingen mer mat åt er!
Sätt igång! Sista gången!
Vänta! Vänta lite!
Ha! Duvor kan inte äta brinnande popcorn!
Jag doppade det i olja och tände fyr. Det där äter de inte.
Ja! Det är på väg rakt ner!
Jag ser inte det brinnande popcornet…
Jag ser det inte mot solen. Jag ser det inte!
Var är det?
Utslaget blir…att det inte var mitt fel!
Du tänker: "Men han lever ju." Visst tänker du så, fader?
Det var just därför jag kom hit.
Jag står inte ut med att inte berätta om den hemska synden jag begått.
Luffaren…han gjorde mig så rik att jag kunde få allt jag önskade.
Så rik att jag kunde skaffa en tjänare som gjorde allt jag bad honom om.
Herre…
Kom ut…
Herre…
Oavsett hur ofta du biktar dig blir du aldrig av med min förbannelse.
Du betalade mig för att genomgå plastikkirurgi.
Du lurade mig och injagade så mycket skräck i mig…
Jag förlåter dig aldrig. Min förbannelse över dig kommer aldrig att lyftas!
Kan du följa efter mig till och med in i kyrkan?
Jag förbannar dig…
När din dotter är som lyckligast, då kommer jag och tar dig.
Det är ingen vits att försöka ta honom.
Från och med nu ska vi passa på dig hela tiden,
så att du aldrig kan lura oss!
Åh, det där var läskigt!
Okuyasu!
Yukako!
Rohan, är berättelsen sann?
Ursäkta, kan jag få en bubbelte med mjölk?
Var dök du upp ifrån?
Påstår du att jag ljuger?
Nej, jag menade inte så.
Det kan ju vara väsenvärdar som bråkar.
Det har kanske inget med hämndlystna spöken att göra?
Spöket låter ovanligt tålmodigt.
Att förbannas för livet! Jag skulle bli galen.
Koichi, om ett spöke hemsöker dig, berätta då för mig genast.
Då skaffar jag undan det, en gång för alla!
Jaha, tack så mycket…
Vad blev det av honom sen? Jag, Rohan Kishibe, vet inte det än.
Nästa år, eller året efter det…
Jag kan lika gärna åka dit för att träffa honom.
Han gav inte upp när spöket hemsökte honom.
Han lever ensam, men i en positiv sinnesstämning.
Jag anser att han är ond, men jag kan beundra hans ståndaktighet.
Jag är kanske den enda som tycker så.
Undertexter: Mats Nilsson