www.titlovi.com
Mama, vidi.
ČARLS DIKENS „VELIKA OČEKIVANJA” KNJIGU POZAJMILI: KALVIN EVANS...
KNJIGU DONIRALA REMSEN FONDACIJA
Šta je to? -Trag.
30 GODINA RANIJE
Jebote, pa to je limuzina. Kadilak.
Sigurno je bejzbol igrač. Ili filmska zvezda.
Gospodine, moram da vam se izvinim. Izvolite sedite.
Moj sekretar vam je da pogrešnu informaciju kad ste razgovarali.
Kako to? -Kalvin Evans jeste bio ovde.
Ali je usvojen? -Ne, gospodine. Uzet nam je.
Tuberkuloza.
Kad se to desilo? -Prošlog leta.
Kalvin je bio izvanredan dečak.
Neverovatna sposobnost za nauku.
Mnogo mu je značila podrška Remsen fondacije.
Kalvine. -Žao mi je, ali ne želi te.
LEKCIJE IZ HEMIJE
Večera u šest. Izvolite.
Za koga je to? Sledeći put me obavesti. Imam svoju cvećarku.
Uzeo sam ih za kancelariju. Rekla si da je sumorna.
Hteo sam da je razvedrim.
Pa, prelepo je.
Dobro jutro. Remsen fondacija nije uzvratila poziv.
Nisam to htela da pitam. Ali kad si pomenula, vrlo nepristojno.
Uvek uzvratim sve pozive do kraja dana. -Naravno, jer je tako kulturno.
Med samo što se sama na odveze tamo. -Gđice Zot. -Takođe...
Da? -Zapravo, nema veze. Ništa.
Fren, s tobom nikad nije ništa.
Lično je. Nema veze s emisijom.
Prikladno je, jer smo i prijateljice i koleginice.
Sviđa mi se Volter.
Pa, to je sjajno. -Prestani da smešiš.
Ne mogu. Neću. Moraš da ga pozoveš na večeru. -Ne. Muškarci zovu.
Ne muškarac koji je stidljiv, i koji ne ceni sopstvenu vrednost.
Ne ako je žena samouverena i ako zna šta hoće.
Zaboravi šta sam rekla. -Nemoguće. Imam besprekorno pamćenje.
Da? Ćao. -Fil vas obe zove na scenu.
Hoće li Volter biti tamo? -Da, i on.
Stižemo odmah. Hvala. -Ništa.
Jedva čekam taj sastanak. Voltere? -Okani se. -Ne mogu. Voltere.
Svift end krisp je završio s nama. -Zašto? Gledanost nam je dobra.
Veruju da politici nije mesto u kuhinji.
Nek počivaju u miru. -Tebi je ovo smešno?
Ne, rasizam mi nije smešan. -Dobro, dobro.
Sad imamo pune ruke posla. Naći ćemo druge sponzore.
Ne. Čak ni prodavci hrane za mačke mi ne uzvraćaju pozive.
Ne veruješ mi? E, pa znaš šta?
Rugaš mi se, omalovažavaš me, odbacuješ naše sponzore.
Misliš da ova emisija služi za javne usluge?
Znaš šta? Ne služi. Ovo je biznis. Tako da, evo ti rok.
Imaš dve nedelje da nađeš sponzora ili si otpuštena.
Uživaj u poslednjim danima.
Fali nam samo jedan glas da zaustavimo izgradnju auto-puta.
Neopredeljeni su Tompson i Samers, a nijedan mi se, naravno, ne javlja.
Stvarno? Hvala.
Je l' sve u redu? -Imamo ga.
Tompson neće, ali Samers će glasati za nas.
Sigurna si? -Samo sedam godina, trista zahteva,
šest puta do Sakramenta, ali sigurno, stari dobri Samers je naš.
Treba li ja nešto da radim? -Da.
Moli se da ne umre ili dobije infarkt pre glasanja. -Odoh u crkvu.
Idi. To!
Tako je pametna. -Bože, ne mogu da verujem da je lično zvala.
Šta ako dođe? -Dobro jutro.
Dobrodošli nazad.
Šta sam propustio? -Elizabet Zot je lično zvala,
ne jednom, ne dvaput, već tri puta. -Ko je Elizabet Zot?
Elizabet Zot. Večera u šest. Sa televizije.
Zašto želi da razgovara sa mnom? -Očajnički želimo to da znamo.
Sav treptim od uzbuđenja. Pozovi je, molim te.
Kriterijum za aplauz bi morao da je viši od punjenja pečurki.
Da li ste znali da u svetu postoji preko 10.000 vrsta pečurki,
ali da su samo četiri do pet procenata jestive?
Kad bolje razmislite, slično je i s ljudima.
Samo četiri do pet procenata mogu da svarim.
Dok čekamo da se pečurke ispeku,
zašto ne bismo prešli na pitanja publike? -Ovde.
Drugi red otpozadi.
Gđice Zot, sigurno me se ne sećate, ali bila sam ovde pre nekoliko meseci.
Dr Filis, kardiohirurg. Naravno da se sećam.
Još uvek ne. Ali primljena sam na Medicinski fakultet USC-a.
Znala sam da hoćete. Znala sam da možete.
Najstariji sam student i stalno sam iscrpljena,
ali nikad nisam bila srećnija.
E, ovo je vredno aplauza.
Hvala vam što ste videli nešto u meni
što nisam ni sama videla.
Hvala.
Imamo li još pitanja? -Ovde.
Od silnih uzbuđenja danas,
zaboravio sam da ti kažem o jednoj ogromnoj prilici.
Slušam. Osnovna škola „Vudro Vilson” te je pozvala
da budeš sudija na naučnom sajmu šestaka.
Pristojno sam ih odbio u tvoje ime.
Ne. Ići ću. Bilo šta da mi skrene misli.
Stvarno? -Stvarno. -Pozvaću ih i reći ću im.
Voltere, da li se trenutno viđaš s nekim? -Ne. Najbolje mi je kad sam sam.
I ja sam isto mislila. -A onda? -Upoznala sam Kalvina.
Ako se prilika ukaže sama... Mislim na ljubav...
Volela bih da razmisliš o tome.
Osećam se kao da sam kod psihoterapeuta.
Odoh da tražim sponzore. -Voltere...
Nisam ovo tražila, ni želela.
Ali sad kad se osećam kao da mi otimaju emisiju,
osećam se kao da uzimaju i deo mene.
Elizabet. Ja sam tvoj producent.
Moja obaveza i moj lični izbor su da budem uz tebe.
Šta god da se desi, ostaće tako.
Hvala. -Sada bih otišao da potvrdim tvoj dolazak šestacima.
Elizabet Zot. Da, stvarno Elizabet Zot.
Da, ali volela bih da se vidimo uživo. Na kojoj ste adresi?
Jesi li nervozna? -Ne.
Sasvim je u redu da budeš nervozna.
Ja jesam. -Stvarno?
Jesam.
Zajedno smo u ovome.
Nisam do sada videla ovu. Tako je ozbiljan.
Izvinite što kasnim. Hari Vilson.
Rekao sam supruzi da dolazite, a ona je vrisnula kao da ste Elvis.
Kako vam mogu pomoći?
G. Vilsone, ovo može zvučati čudno,
ali imamo neka pitanja o Kalvinu Evansu.
Zašto je Fondacija Remsen podržavala Kalvina čitav život?
Izvinite, odakle poznajete Kalvina Evansa?
On je...
Ovo je Med, moja ćerka.
Moja i Kalvinova.
Molim vas... Sačekajte.
Nije na meni da objasnim.
O, bože.
Gđo Parker, imam hitnu poruku.
Ti si sigurno Med. Ja sam Ejveri.
Ja sam tvoja...
Kalvinova majka.
U redu je.
Hvala.
Dođi, dušo.
Toliko toga bih pitala... -Zašto ste poslali mog oca u dom za decu?
Ako nemate ništa protiv, počela bih od početka.
Sa 16 godina sam neplanirano zatrudnela.
Rođenje bebe mi je bilo nešto najneverovatnije
što mi se desilo.
Ali kao i sa većinom stvari u mom životu, moji roditelji
su imali druge planove, a ja nisam imala pravo glasa.
Nemojte, molim vas. Ne, ne.
Nisam znala gde su ga odveli. Nisam imala njegovu sliku.
Ali jednu moju želju su uslišili, da se zove Kalvin.
Znala sam ga tek nekoliko minuta,
ali njegovo postojanje mi je preokrenulo život.
Sa 25 godina, dobila sam pristup trast fondu,
i unajmila sam advokata da mi pomogne da nađem Kalvina.
Vilson mi je postao kao otac.
Osnovala sam i Fondaciju Remsen,
i donirala sam novac svim domovima u opsegu od 500 kilometara
nadajući se da ću mu pomoći izdaleka.
Nikad nismo prestali da tražimo.
Onda, jednog dana, kao da su se tmurni oblaci razišli
i nebesa otvorila. Vilson je uspeo da ga nađe,
samo da bi mu rekli da je on nedavno preminuo.
Ta nada je pukla kao balon.
To me je razbilo. Tek na toj naslovnici časopisa,
decenijama kasnije, sam ga ponovo videla.
Ne zanima me ko je odgovoran za čuda.
Jedino mi je bilo važno da je to čudo bilo moje.
Pisala sam mu pismo za pismom, tražeći da se vidimo...
Ali nije mi odgovarao.
A onda, jednog dana...
Dobila sam pismo od advokatske kancelarije.
Bila je to opomena pred tužbu.
Mislila sam da me mrzi i da ne želi da ima ništa sa mnom.
I imao je svako pravo. I ja bih sebe mrzela.
Jednom sam došla do vaše kuće.
Videla sam vas dvoje zajedno.
Delovao je tako srećno, tako spokojno.
Znala sam da je vreme da ga ostavim.
Da sam znala da ima dete...
Tako mi žao. Mislio je da ste mrtvi.
Tužno je što je jadničak morao da veruje u to.
Reci mi...
Šta sam propustila? Kakav je bio taj čovek?
Bio je genijalan, pristojan i ljubazan.
I igrao je veoma smešno.
I ja smešno igram. A ti?
Ne znam.
Nadala sam se da bi smo mogle da se malo bolje upoznamo.
Nisam dobila tu priliku sa Kalvinom, i dala bih sve
da upoznam njegovu ćerku.
Svoju unuku.
Prošle smo mnoga toga da dođemo do ovog trenutka, i
treba nam vreme da sredimo misli.
Naravno.
Zašto si mu dala ime Kalvin? Je l' to porodično ime?
Ne, dala sam mu ime po Džonu Kalvinu.
Ne znam ko je to.
Teolog iz 16. veka,
kog mi je čitala tvoja čukunbaba.
Verovao je u predodređenje.
Teolog.
Oduševio bi se.
Nadam se da ćeš mi se uskoro javiti.
Hoćeš li da pričaš o današnjem danu i upoznavanju bake?
Mislila sam da će osećaj biti drugačiji kad dođem do razrešenja misterije.
U nauci, otkrića obično vode do još pitanja.
Neću više pitanja. Samo hoću mog tatu.
Znam. Mnogo mi nedostaje.
Ali, vidim ga u tebi. -Stvarno?
Znaš kako ti se obrve namršte kad se naljutiš?
Ili kako uvek čitaš tri knjige odjednom?
Ili kako nekad zaboraviš da jedeš kad previše razmišljaš?
Takav je bio i on.
Tata je rekao Vejkliju da mu je omiljena knjiga „Velika očekivanja”.
I meni je omiljena.
Znaš onu bojanku što imaš, gde bojiš po brojevima?
Zamisli da je svaka osoba koju si upoznala, svako mesto gde si bila,
svako pismo koje si pročitala o svom tati, samo još jedna boja,
tako ćeš obojiti celu sliku o njemu.
To je metafora. -Jeste.
Hoćeš da igramo sutra nabacivanje obruča?
Igrale smo danas. -Znam.
Postaješ sve bolja.
Kad vaše oči vide sliku kroz crvene i plave filtere,
delovaće kao da panter izlazi iz slike.
To je vrlo detaljno nacrtan panter. Hvala.
I, kako ti se čini? -Više volim humanističke nauke.
Šta to imamo ovde? -Moj otac drži pekaru,
i htela sam testirati uticaje različitih okolina na usporavanje rasta buđi.
To će baš pomoći tvom ocu. Hoćeš i ti da budeš pekarka kad porasteš?
Ne, hoću da budem biolog.
Stvarno? Da li si pročitala „Čovekovo poreklo” Čarlsa Darvina?
Ili „Šta je to život” Ervin Šredingera?
Nisam, ali hoću. Hvala.
Nema na čemu. Srećno.
Volim da te gledam na TV-u... -Hvala, dušo.
Ali mislim da ti tamo nije mesto.
Gde mi je mesto? -U laboratoriji.
Donela sam odluku, kakvu bih donela hiljadu puta.
Ali uvek ću biti hemičarka. -Hemičari se bave hemijom.
Čarli, je l' dovoljno dugačko?
Baš je dugačko. Odlično je.
Neka bude još duže. -Sigurno.
Napravite ga malo duže.
Zašto ne pijemo kuvani sajder tokom cele godine? -Misterija života.
Kako se Med oseća u vezi Kalvinove majke?
Ne znam. Ne znam kako se uklapa.
Ti, Čarli, Linda i Džunior ste naša porodica.
Ti i Med ste definitivno deo naše porodice,
ali ako se sećaš, nije tako počelo.
Samo hoću da se Med oseća bezbedno i voljeno. A već ima sve to.
Govoriš kao da je ljubav konačna.
Nije na odmet imati još nekog ko će da voli i brine o toj devojčici.
Što me podsetilo, nisam ti zahvalila kako dolikuje,
što si sačuvala dom te devojčice i čitavog komšiluka.
Bože. -Nije još gotovo, ali nakon glasanja u utorak,
očekujem doživotnu zalihu piva i pite od borovnica za svoje napore.
Ovaj auto-put...
Samo je jedan od primera šta rade našim zajednicama po čitavoj zemlji.
Borba ne sme prestati u Šugar hilu, ni u Kaliforniji.
Možda me ne snimaju kamere, ali se moj glas čuje.
Kao i tvoj.
Samo još nekoliko nedelja. Još uvek nismo našli sponzora.
Imam osećaj da nećeš uskoro završiti.
Nije li ovo sjajno?
Kad ne bismo imali plafon, rekla bih da je prelepo.
Bolje da mu pomognem, pre nego što se povredi sam.
E, nećeš s cipelama na mom kauču.
Da li da ga još produžimo? -Nastavi dalje.
Zna li se šta ćemo? -Nikad ne kasni. -Šta da radimo ako ne dođe?
Znaš li da kuvaš? -Umem da nacrpem sladoled u činiju. Je l' se to računa?
Reći ću Hariju da ode do njene kuće. Hari. -Hvala bogu.
Izvinite. Imala sam sastanak na drugom kraju grada.
Stavi po jedan ispod svakog sedišta u publici. Još jedna kutija je u autu.
Ćao, Voltere. Moram da obavim poziv pre početka emisije. -Nema vremena.
Pet minuta, narode. -Idemo, idemo. Težnja ka perfekciji nije dobra.
Jesi li dobro? -Jesam. Kako si ti?
Zašto imaš takav izraz lica? -Prosvetljenje.
A sada, Večera u šest sa Elizabet Zot.
Uživo smo za pet, četiri, tri...
Zdravo. Ja sam Elizabet Zot, a ovo je Večera u šest.
Imam nekoliko objava na početku emisije.
Pre nego što počnemo s hemijskim jedinjenjima za premaz za pečenu šunku,
primetićete da nema proizvoda Svift end krispa na setu.
To je zato što su napustili našu emisiju.
Zbog čega sam im zahvalna.
Znam da se ne zalažu svi za ono za šta se ja zalažem,
ali naša uverenja ne znače ništa ako ih ne izrazimo.
Svift end krisp je loš na subhemijskom nivou.
Ulje semenki šteti mitohondrijama.
Do kraja života će me progoniti to što sam vam rekla da to unosite u sebe.
Srećom, imamo novog sponzora. Koji je u skladu s našim vrednostima.
Tampaks.
Kad se ovo desilo? -Nemam pojma.
Već godinama koristim tampaks. Meki su, izdržljivi i higijenski.
Pogledajte ispod sedišta. Imamo spreman poklon za vas.
Za muškarce koji gledaju, a koji nisu marili da pitaju za menstruaciju,
objasniću vam. To je proces krvarenja iz unutrašnjeg dela materice
u intervalima od jednog meseca,
od puberteta do menopauze, osim tokom trudnoće.
To sam danas preko telefona prenela to i šefu naše televizije.
I složio se. -Rekla je reč „materica” Kenetu?
Ali nisam ga samo zbog toga zvala.
Napuštam Večeru u šest.
Da li si znao za ovo? Nismo razgovarali o tome.
Neću više raditi na televiziji.
A kao neko ko je iscrpno proučavao televiziju,
predviđam porast gledanosti u narednih nekoliko nedelja.
Bilo je veoma uzbudljivo voditi ovu emisiju.
I na tome moram da zahvalim svakome od vas.
Postavili smo sebi cilj da uradimo nešto važno, i verujem da jesmo.
Kenete, pristaću na sve ovo pod uslovom da dođe do promena.
Kenete. Da sam znao da dolaziš,
doneo bih kvalitetno piće. -Otpušten si.
Emisija je tvoja.
Svake noći, tražim od vaše dece da vam daju trenutak za sebe,
i mislim da je vreme da učinim upravo to za sebe.
Vreme je da se osvrnem, da se presaberem i razmislim šta dalje.
Sigurno se pitate ko će biti novi voditelj Večere u šest.
Biće to jedna od vas.
Znam da to može zvučati zastrašujuće.
Ali upamtite, hrabrost je koren promene.
A promena je srž naše hemijske strukture.
Ne tražim da se same izvlačite iz nezgodne situacije,
jer mnoge žene nisu u toj mogućnosti.
Ako vam je život imalo kao moj,
snovi vam se neće ostvariti po redosledu.
Ali ako mislite da imate šta da kažete,
voleli bismo da vas upoznamo.
Kad smo završili s tim, hajde da pričamo o šunki s premazom.
Mogu li da te izvedem večeras na večeru?
Hoćeš da pričamo o reorganizaciji...
Da pričamo o mojim osećanjima prema tebi.
Šta? Da. I te kako bih voleo.
Pokupiću te u 18.45.
Izvinite zbog kašnjenja. Čim nam se većnik Samers pridruži, počećemo.
Hvala što ste nam se pridružili, većniče.
Zapisnik može početi.
Međudržavni auto-put je budućnost ove nacije.
Za ekonomiju, za razvoj i za državnu odbranu,
ako bude bilo potrebe.
Zahvaljujem se obema stranama što su se tako žustro i strastveno
raspravljale tokom prethodnih osam godina.
Napredak je dovoljno dugo bio zaustavljen.
U slučaju Međudržavni sistem auto-puteva Kalifornije
protiv odbora Vest Adams/Šugar hil,
molim one koji se protive izgradnji auto-puta da dignu ruke.
Ko je za?
Predlog je usvojen.
Zvala sam te. Tako mi je žao. Kako mogu pomoći?
Sedam godina.
Hoću samo da jedem braunije i da plačem.
Mogu da se pobrinem za to. Donela sam pivo.
Može i pivo.
Dođi.
Krećemo punom snagom za dva zaveslaja.
Jedan.
Dva. Punom snagom.
Ovde je Kalvin dolazio da razbistri glavu.
Htela sam da ti pokažem. Baš tamo smo se i prvi put poljubili.
Hvala ti što si me dovela.
Kad vidim Med, s tim krupnim, znatiželjnim očima,
osećam sam se kao da vidim deo njega.
Pametna je. -Zastrašujuće.
Gledala sam tvoju emisiju pre neko veče. Napustila si je. -Da.
Hoću da se vratim nauci.
Imam fondaciju koja je posebno usmerena
na finansiranje radova naučnika. -Znam.
Na prijavi ima opcija samo za gospodu, ali ne i za gospođe,
a tek ne za gospođice.
Rešiću to. I kad rešim,
volela bih da ti pomognem u onome za šta si zainteresovana.
Mada, imam osećaj da ne voliš pomoć.
Ne. Kako sam starija, pomoć doživljavam kao dar.
TRI GODINE KASNIJE
Zdravo. Ja sam Elizabet Zot. Dobrodošli na predavanje iz Uvoda u hemiju.
Prosledite dalje osobi pored vas ili iza vas.
Zovite me gđica Zot, dok ne doktoriram.
Živa bića su sačinjena od atoma.
Ali u većini slučajeva, ti atomi ne lebde unaokolo pojedinačno.
Umesto toga, obično reaguju sa drugim atomima.
Snažne veze koje drže molekule zajedno,
kao i slabije veze koje stvaraju privremene veze,
su od suštinskog značaja za opstanak života.
Da? -Da li se atomi povezuju nasumično?
Pomislite na svoj život. Ne možete predvideti šta vas čeka.
Jedino kad pogledate unazad, vidite kako je sve bilo povezano.
Kakve veze ovo ima s hemijom?
Svakakve.
Jedina konstantna varijabla u hemijskoj reakciji je promena.
Neočekivana. Naš posao nije da izbegavamo iznenađenja.
Ne možemo ih kontrolisati. Zato nam preostaje samo jedno.
Da se prepustimo. Ne moramo da prihvatimo loše stvari,
ali moramo da prihvatimo da su promene neizbežne.
Kod nas samih i u našoj okolini.
Čarls Dikens... Nije baš poznat po svom radu u nauci.
Ali najveći naučnik kog sam poznavala
je držao ovu knjigu pored svog kreveta.
Rekao je da je zbog nje bolji hemičar.
Tada sam se smejala, jer mi je zvučalo apsurdno,
što je sigurno i vama sada.
Međutim, na kraju sam popustila,
i ovo je stranica koju je on podvio.
„Bio je to za mene značajan dan, jer je bio uzrok velikih promena u meni.
No tako je u svačijem životu.
Zamislite da izbrišete izvesni dan iz života,
pa prosudite sami kako bi se izmenio sav životni tok.
Zastani, čitaoče,
i razmisli malo o dugom lancu skovanom od gvožđa ili zlata,
spletenom od trnja ili cveća,
što te nikad ne bi vezao,
da nije bilo prve karike
onoga značajnog dana.”
Hvala. Hvala na svemu.
Ovo mi se jako dopada.
Šta se ovde radi?
Pa, da počnemo.
Prevod: jatra
Preuzeto sa www.titlovi.com