Det blir fruktansvärt.
Jag älskar området. Och människorna.
De är goda människor som aldrig skulle göra någon illa.
- Vad kommer hända med dem nu? - Vad som än händer...
så är detta ett faktum
och det är omöjligt att komma med ett motargument
som förklarar hur saker borde vara.
Jag har inte tid för sådant nonsens.
Skriv under kontraktet.
FÖRSTA KAPITLET
Om ni tillåter det, vill jag recitera en dikt som jag skrev för tillfället.
När jag tänker på kärlek,
försöker jag fånga den med ord.
Blod rusar genom mina ådror, rusar till mitt hjärta
och hjärtat exploderar.
Hjärtat rinner nedför hakan och ner på stövlarna
och i längtan av snöiga skogsvägar.
Men när jag tänker på vänskap,
kommer orden till mig klara som elektricitet,
ligger i en kista, tyst som snö.
Livet är en lång kväll.
Till sist går även gästerna hemåt.
Grattis på födelsedagen, kära vän.
Tack.
De samlade in pengar åt dig.
Herregud. Varför?
Av illvilja, antar jag.
Jag bjuder på drinkarna.
Imorgon är lördag.
Vi tänkte träffas för att diskutera livets frågor.
Vilka frågor är det?
Vilka är vi?
Varifrån kommer vi?
Vart ska vi?
Det låter intressant.
Men vi har andra planer.
Maija och jag ska på middag hos Kaisa.
Idag är fredag.
Lipsill.
I samband med dessa förändringar
upphör företaget all produktion och försäljning av timmer.
Tyvärr måste vi säga upp era anställningsavtal.
Vilken bra plan. Att ta våra jobb.
Vi är bara mellanhänder.
Gruvdrift är framtiden.
Sågverkens tid är förbi.
Släpp det.
Det här är vad som hände, killar.
En osynlig hand kom, tog grepp om våra halsar och ströp oss.
De har säkert sina skäl.
Vad menar du, egentligen?
Varför tar du den tonen med honom?
Han kan säkert svara.
Du vet att om du frågar Pepe, så är glaset alltid halvfullt.
Jag spottar i sådana glas.
Strunta i dem.
Jag förstår varför de är upprörda.
Det är fruktansvärda nyheter.
Ja, det är det. För oss alla.
Oroa dig inte. Jag hittar ett nytt jobb imorgon.
Sågverket är hela ditt liv. Och isfisket.
Man kan alltid lära sig nya saker.
Jag antar att vi klarar oss en tid på inkomsterna från butiken.
Folk läser fortfarande böcker.
Jag antar det.
Jag ska ta en promenad.
Jag är full.
- Fångade ni någonting? - Vi är precis på väg ut.
Kom och drick.
Jag är deprimerad och behöver muntras upp.
Det är slutet för vår lyckliga by.
Allting kommer lösa sig.
Vi får inte misströsta.
Jag uppskattar dina ord, Pepe. Väldigt mycket.
Men jag tror inte det.
Min lilla namne.
Vi kastas runt av ödets krafter.
Våra liv som vi lever känns meningsfulla för oss,
men det är bara en illusion.
Det är skrämmande att tänka att ingenting betyder något.
Nu.
Det gör inget. Vi lagar fisksoppa av potatisen.
Hej.
Arbetslösheten driver mig till vansinne.
Det är också en annan sak.
Det är riktigt illa.
Jag vill att du kör mig.
Maija är otrogen.
Är du säker?
Ja, jag är det.
Jag har sett henne gå till frisören.
Ovanför frisörsalongen.
Stämningen är som i Rotterdams hamn.
Hur kan hon göra så mot mig?
Maija menar nog inget illa.
Vad menar du med det? Hon gick väl inte dit av en slump?
Jag försöker älska henne, men jag klarar inte mer.
Mitt självförtroende är förstört.
Och sårad som jag är kan jag inte älska längre.
Det finns inget mer att säga. Inte ens du kan säga något.
Eller hur?
Maija tycker att sexet med frisören är bättre än vad vi hade.
Tydligen är han välutrustad, om du förstår mig.
Kära nån.
Jag talade med läkaren om mina problem
och han gav mig sömnpiller mot ångesten.
Men nu drömmer jag om frisören och hans stora kuk.
Ska inte du och Maija komma hem till oss ikväll?
Vi spelar kort som förr.
Det går inte. Maija kommer inte.
Jag vet att hon är hos frisören.
Ska du inte komma då?
- Du kan komma ensam. - Ensam?
För att spela patiens?
Min själ är förlorad och jag funderar på döden,
men det är ett intressant förslag.
- Det är säkert inte så illa. - Jo, det är det.
Kör bara.
De ringde från sjukhuset.
Din mamma fick ett anfall.
Mamma, är du okej?
Jag är döende, min pojk. Jag är inte okej.
- Det var kanske bara ett anfall? - Nej, det var det inte.
Och jag vill inte tillbringa mina sista stunder
bråkandes om den hemska sörjan
som de sög ut ur mig genom en slang.
Vad vill du prata om?
Skit i magen.
Jag vill berätta
om alla viktiga saker i mitt hjärta.
Men givetvis...
Avbryt mig inte när jag pratar, för fan.
Jag är döende. Eller har du redan glömt det?
Förlåt.
Det är svårt att analysera känslor.
Men när jag ser på dig,
tror jag att jag känner kärlek.
Jag känner mig varm och skön
som om jag satt framför eldstaden på en kall vintermorgon.
Eller så måste kanske mer sörja ut.
Mamma var gammal och sjuk.
Hon var bara 64 år.
Jag tycker synd om dig.
Den jävla frisören.
Det verkar som att han träffar fler kvinnor.
Är inte det goda nyheter för dig?
Nej.
Snart är jag bara sopor, som alla andra bedragna.
Är inte mamma hemma?
Nej. Hon skulle till frisören.
Min mamma säger alltid det.
Jag vet hur du känner.
Om det finns någonting jag kan göra...
Vi kan inte göra någonting.
Och det är inte ditt fel.
Jag tycker så synd om honom.
Han förlorade precis sin mor.
Han är en god man.
Om någon är det, så är det han.
Vi har bara växt isär.
- Och jag har förändrats. - Hör här.
Du har rätt till dina känslor.
Och du måste inte fatta några beslut nu.
Begravningen närmar sig och jag måste lösa röran som jag hamnat i.
Har du pratat med Maija?
Ja, det har jag.
Det kom som en överraskning,
men jag gjorde det tydligt att det är över nu.
Jag sa att hon borde gå tillbaka till Tuomas.
Jag håller med dig.
Vi får ge det tid.
Det känns som allt är en enda röra just nu.
- Men saker och ting löser sig. - Jag hoppas det.
Det stämmer.
Lugna dig nu.
Lugn.
Nej.
Du skulle ha sett vad de gjorde här.
Jag skyddade dig bara.
Ring en ambulans.
Han är död.
Han fick vad han förtjänade efter att han strulat runt med våra fruar.
Vad annars skulle jag göra?
- Jag går nu. - Vad menar du?
Jag tänker köra rakt in i en lastbil på motorvägen.
Gör det inte.
Det finns alltid ett alternativ.
Nej.
Det här livet är över.
Nu när männen har förstört allting
börjar vi om på nytt i staden.
Far år helvete!
Den här jäkla kylan.
Två hus har brunnit ner i veckan.
Du har väl hemförsäkring?
Det var för dyrt.
Hoppet lever.
ANDRA KAPITLET
Världen är en spännande och vacker plats.
Vi förstår den inte helt och hållet än.
Ska vi klippa oss?
Äntligen några kunder.
Varför är du här alldeles ensam?
Var är dina föräldrar?
Jag är föräldralös och det här är min salong.
Tar du den tonen igen så bränner jag dina öron med locktången.
Vad vill ni ha?
En klippning till min son och en rakning åt mig.
Ska vi börja med junior?
Vet du hur man talar? Jag tycker inte om stumma pojkar.
Vad är kärlek?
Din farmor beskrev det som en varm känsla.
Som att sitta framför eldstaden en kall vintermorgon.
Ungdomar behöver bara en stabil lön
och friheten att följa sina hjärtan.
Jag ska ge dig ett råd.
Njut av livet medan du kan.
Det kan ta slut snabbare än du tror.
Jag tror på mig själv.
För jag är min egen mästare.
Får jag gå ut?
Självklart.
Varför nosar du runt här? Stick.
Var är lilla Tuomas?
SYNSK SÅNGARE UPPTRÄDER
GENOM HONOM KAN NI KOMMUNICERA MED DE DÖDA
Ska vi gå hem?
Okej. Nu går vi.
Bra jobbat, killar.
Varför flyttar vi säckarna fram och tillbaka?
Ställ inga dumma frågor.
Säger du att vi inte ska ställa frågor?
Tillbaka till arbetet.
Det verkar finnas mycket att göra.
Det är inte vårt jobb att ifrågasätta saker.
Jag bryr mig inte, så länge jag får betalt.
Exploatörer, sluta!
Stäng gruvan!
Exploatörer, sluta!
Vad fan är detta?
Stäng gruvan!
Exploatörer, sluta!
Stäng gruvan!
Exploatörer...
Det här är slutet för oss.
Vad menar du?
Vi utför våra meningslösa jobb hela dagarna
och på kvällarna bedövar vi våra hjärnor med alkohol och barnsliga nöjen.
Amen.
Din usla skitstövel.
Hur kan du sitta där och låtsas som om ingenting spelar någon roll?
Vi spelar bara kort.
Det måste finnas en djupare mening med livet.
Eller var det här allt?
Är detta varför livets mirakel uppstod?
Se på er själva.
Vi följer med.
Vad ni får höra ikväll kommer inte från det här rummet,
utan från rummet bredvid oss.
Det är en passage, en mörk portal
som få kan stiga igenom.
Ikväll tar vi kontakt med livet efter döden
för att diskutera följande frågor:
Vilka är vi? Var kom vi ifrån?
Vart ska vi?
Nu har ni chansen att kontakta era kära
med Jaakkos hjälp.
Varsågoda. En åt gången.
Vem börjar?
Du.
Vem ska vi ta kontakt med idag?
Vem väntar på oss?
- Jag vet inte riktigt... - Vem dog?
- Min mamma. - Vad hände?
Jag vet inte, men de satte in en slang
och en massa... avföring kom ut.
Tack. Jag behöver inte fler detaljer.
Tala med mig, min son. Lipsill.
Jag kan knappt tro att det är du, mamma.
Självklart är det jag. Vad vill du veta?
Fråga mig nu när jag är här.
Jag kan väl fråga om du är okej.
Ställ inte dumma frågor. Jag är död.
Så klart jag inte är okej.
Har du sett Tuomas?
Fettot som inte kan köra bil?
Nej, det har jag inte. Han är inte här.
Vet du vart lilla Tuomas tog vägen?
Berätta vad du ser.
Jag ser flammor i mörkret.
En pojke vandrar mot dem.
Vad mer ser du?
Jag ser knivar svävandes ovanför gruvan.
Så heta.
Så kallt det arktiska mörkret är.
Å, eviga natt.
Nordens eviga vind.
Låt knivarna falla och bränn landet!
Återplantera skogen och rädda oss!
Jag har funnit mening med livet.
Vänligen slå dig ner.
Min assistent.
Hon mår inte bra idag.
Jag hoppas att det inte är allvarligt.
Låt oss sluta med onödiga lekar.
Jag vet vem du är och varför du är här.
Din son har anslutit sig till oss
och vill inte komma hem längre.
Är det sant?
Då är det väl avgjort?
Det finns ett annat alternativ.
Vi river muren oss emellan.
Gå med oss.
Nej, tack.
Om jag förstod det rätt har du haft en del motgångar på sistone.
Du förlorade nästan allting.
Varför tar en man som förlorat allt inte emot handen
som sträcks ut till honom?
Din ensamhet skrämmer mig.
Vilken slags man är du?
En skogshuggare.
Men jag arbetar med något annat nu.
Tyst.
Varför kom du hit?
Kärlekens smärta var outhärdlig.
Tyst med dig!
Vi borde kanske diskutera andra ämnen.
Jag vill sprida ett budskap.
Till vilka?
Till mänskligheten.
För tio år sedan var jag i samma situation som dig.
Det kändes som om jag förlorat allt.
Jag funderade på sätt att avsluta mitt liv.
Vissa dagar föreställde jag mig hoppa framför ett tåg.
Andra dagar svalde jag piller eller sköt mig i huvudet.
Jag ska beskriva min sköna dröm.
Det är en härlig vårdag.
Snön ligger fortfarande, men temperaturen stiger.
Solen skiner över det isiga havet...
som snart bryts upp.
Det är som om senvintern når sin klimax.
Jag vandrar längs en pir, beundrar stora fraktfartyg.
De är massiva och mäktiga.
Jag känner den hårda betongen under mina fötter.
Dagen är fulländad.
Plötsligt, utan att någon ser...
kliver jag ner mellan isen.
Mellan skeppet och hamnen.
Skeppet gungar långsamt i vårsolen,
men energin som skapas är enorm.
Rörelsen av skeppet och isen krossar mig
till små bitar utan att någon ser.
Jag tänker fortfarande på det ibland.
Jag ser att du inte begriper mycket av det.
Men det gör ingenting.
Det var trevligt att prata.
Det är som att prata med djuren när man vandrar i skogen.
Eller att prata med träden.
Vad vill du?
Jag vill bara ta med min son hem.
Du måste förstå varför han kom hit.
Vad han sökte efter? Har du ens funderat på det?
Självklart har du inte det, för du tänker bara på dig själv.
Varför övergavs vi?
Var finns heligheten när vi behöver den?
Har du någonsin längtat
efter något som ej finns?
Har du någonsin längtat efter något
fast du ej vet vad det är?
Likt sagorna du trodde på som barn
Lockelsen är förlorad
Eller som vackra landskap
Som någon aldrig sett
Har du längtat efter ditt liv
Som passerar förbi obemärkt
Dagar, korta och långa
Som du aldrig fångat
Jag längtar djupt efter en plats
Som jag aldrig visste fanns
Jag har längtat efter dig länge nog
Jag vet att du kan ej vara sann
Jag känner en längtan
Jag känner en enorm längtan
Längtan
Enorm längtan
Har du någonsin känt en eldig stund
Och sagt 'Vi börjar om'?
Insåg du efteråt
Att stunden var förbi?
Du längtar efter en plats
Som du aldrig kände till
Du har längtat efter mig under en tid
Jag vet att du kan ej vara sann
Du känner en längtan
Du känner en enorm längtan
Du känner en längtan
Du känner en enorm längtan
Du övergav din far och anslöt dig till oss.
Din tro är stark.
Du ska bli min efterträdare.
Nej, jag ville bara vara nära henne.
Kom du hit för henne skull?
Så min efterträdare är bara en förälskad liten pojke.
Nej.
Tyvärr är detta allt vi har.
Resten är bara en oändlig, vacker dröm.
Dra åt helvete!
Föreställningen är över.
Men vad händer med revolutionen?
Jag bryr mig inte ett dugg.
Förrädare.
Min mentor är död.
Ta oss till gruvan.
Det är fruktansvärt.
Vad är fruktansvärt?
Smärtan inom människan.
Jag tror att jag vet vad du menar.
Många tror på en spirituell verklighet, trots att den inte finns.
Vissa känner den mer än andra.
Men det är allt.
Det är fruktansvärt och meningslöst.
Där är du ju. Hur var det på jobbet?
Du kan hjälpa till att hacka löken.
Strunta i honom, även om han retas.
Jag tycker det är fint att man vågar visa känslor.
Pepe, din tur.
Är allt som det ska?
- Spotta ut det. - Låt honom tala.