Tiden renner ut.
Min verden trenger Sonics energi.
Jeg må avslutte dette.
Hvis Sonic vil redde piratene, må han komme hit å hente dem.
Dystopifugler! Før piratene hit.
Begrenset hvor lenge kuppelen holder.
Fragmentkraftreservene våre minker i rekordfart,
så det vil ikke vare lenge.
-Fiender fra venstre. -Enda en flokk robohaner.
-Nine ser på. -Så flott da gitt.
Skalk lukene, karer.
Så snart skjoldet gir etter, er vi hakkemat.
Snakk for deg selv.
Den siste flokken hadde ikke sjans mot oss.
Vi fikser dem.
Tull og tøys!
Ingen fikser noe hvis vi er tilintetgjort.
Skal vi takke for at du ødela våre hjem?
Utakknemlige lille plageånd!
Vi har gitt dere et trygt tilholdssted,
også drar dere møkk inn på gulvet.
Nå dette?
Er ikke alt dette deres skyld? Ved å åpne portaler?
Nå er det nok!
Vi er alle venner her. Stort sett.
Det er mer enn nok gjensidig ødeleggelse til alle.
Vær mer medgjørlig
etter innsatsen vi la ned for å redde hverandre.
Apropos, denne veien, folkens! Dere er trygge her.
To, tre, fire…
Sort Rose, hvor er resten av mannskapet?
Matros? Seiler? Catfish?
Trodde de var her et sted.
Har ingen sett dem? Gru?
-De er i Ingensteds. -Ikke så lenge til.
Det stedet går opp i liminga. Er de der, er det over.
Jeg må prøve.
Vi har ikke tid.
Jeg kan ikke etterlate noen!
Du har ikke noe valg.
Vi vet hva som vil skje hvis reven slår kloa i deg.
Jeg skal jaggu ikke sitte her og tvinne tommeltotter
mens du gir bort alt.
-Samme her. -Enig.
Dette har ikke noe med vår bekymring for ditt velvære å gjøre.
Den er grei. Jeg er tilbake på et blunk.
Jeg hater å innrømme det, men de har et poeng.
Det er farlig. For risikabelt.
Jeg kan ikke risikere livene til vennene mine.
Det skjer uansett.
-Nine må ikke få tak i deg, Blå. -Jeg ville gjort det samme for dere.
Jeg sa jo at jeg er tilbake på et blunk.
Å være rask er min greie.
Du også?
Du har misforstått våre hensikter. Trenger du ikke et skip for å hente dem?
Jeg skal være kapteinen din, ekskaptein.
Hva sier du, Gru? Vil du ut på havet igjen?
Hvis det ikke er noen skatt, hva er vitsen?
En legende, du liksom.
Kom igjen! Tida går.
Fjols.
Jeg har seilt disse havene hele livet.
Jeg har opplevd finvær og storm, flo og fjære,
men jeg har aldri sett noe lignende.
Jeg har oppdaget flere varmesignaturer 800 meter sør-sørvest.
Det er Englereisen. Hun er i trøbbel.
Bånn gass!
Dystopifugler, angrip piratene!
Stø kurs!
Den er for ustabil.
Dukk!
En på tygga!
Oi!
Jøsses!
Å, nei.
Å, det… kiler.
Kraken!
Hopp, Catfish!
Du klarer det! Kom igjen!
Slem fugl.
Mål i sikte.
-Dere sparker fra dere. -Vær klare til å sparke på nytt.
Hva sier man? "Fra asken…"
Til gapet ditt!
Pirater har sine egne ordtak.
Hold fast!
-Er det… -Ja. Det er fortsatt litt uvant.
Jeg tvinner ikke tommeltotter.
Hvis den blå plageånden faller, faller vi alle!
Godt sagt!
Vis de slubbertene.
Få de sabla duene unna meg!
Endelig.
-Fy flate! Vi dekker deg. -Stø kurs!
Du slipper ikke unna, Sonic. Jeg trenger deg for å fullføre Dystopien.
Hei! Jeg har deg, lille venn.
Hold fast i noe!
Jeg hater vann, ellers hadde dette vært en kul karusell.
Vi styrter!
Hva venter dere på? Få opp farta!
Dagens ungdom.
Vi er nesten i mål!
Hvorfor sier jeg sånt?
Hiv ohoi!
Forsiktig med skoa!
Farvel til deg, fjorårets søte, salte hav.
Nei!
Så nærme.
-Du! -Pass på! Dette er min siste beste jakke.
Beklager. Bra manøvreringer til en ond supereggoist å være.
Takk er vel på sin plass.
Er dere kompiser nå?
-De hjalp oss jo. -Vi gjorde mer enn å hjelpe.
Uten oss hadde dere ligget i jorda nå.
-Jeg styrte fluktfarkosten. -Den du nesten senket?
-Kjapp til å skryte av en dårlig idé, hva? -Lett for deg å si, feiging.
Si det rett til meg, egghue.
-Gi dere, da! Det var en seier for alle. -Var det?
De er trygge, men til hvilken pris?
Reven kan lett trylle frem flere undersåtter.
Han bygde dusinvis med egg-forcere.
Flåten vår er skadeskutt, troppene er slitne,
og tiden renner snart ut.
Burde latt dem gå ned med skipet og verdenen.
Å miste noen er ikke et alternativ.
Bare Nine kan stoppe dette.
Det gjør han bare hvis jeg overgir meg.
Nei!
I stedet for å ofre Blå tar vi kampen til Nine.
Ja!
Det vil jeg si.
Hvis vi var reven ville vi forrådt deg uten å blunke.
Nine er ikke dere.
Det finnes to typer folk.
De som har makt, og de som ønsker det.
Reven din har forandret seg.
Først fragmentene, så Shadow, nå dette?
Å tape er ikke helt min greie. Hvordan gjør dere det?
-Vi taper aldri. -Vi lærer av våre feil.
Vi gjør justeringer.
Så tar vi neste steg mot vår endelige seier.
Virkelig inspirerende fra slike som dem.
Det er faktisk det.
Si hva du vil om dem, men de gir seg aldri.
Jeg har lidd nederlag.
Jeg har gjort justeringer og er klar for neste steg.
Jeg må rydde opp i rotet mitt.
Uansett utfall, har det vært en ære.
Nine!
Har du endelig tatt til fornuft?
Neppe, men jeg overgir meg.
-Endelig. -Du må love meg noe først.
Som hva da?
Lov å skåne vennene mine.
Lover.
Lov å gjenoppbygge verdenene deres slik de var.
Avtale.
Greit. Da drar vi.
Stopp, Sonic!
-Kom tilbake! -Ikke vær dum!
Ikke vær redd.
Min nye venner er enklere enn de skapningene du kjente og elsket.
Og desto mer lojale.
Lurer du på hvor vi kunne ha vært om ting var annerledes?
Ikke nå lenger.
Det gjør jeg. Hele tiden.
Du hadde sjansen.
Samme med deg.
Skal vi få det unnagjort?
Vet du, jeg tror jeg endelig forstår deg, Sonic.
Jeg er rask, gøyal og elsker chilipølser. Enkelt.
Du vil redde alle.
Venner, fiender, totalt fremmede.
Du sier du gjør det fordi det er det helter gjør,
men innerst inne,
etter at du ødela ditt eget hjem, er det bare slik du kan leve med deg selv.
Selv om det betyr at du ikke får leve.
Det er mulig at ingen av oss vil overleve.
Jeg er klar over risikoen.
Hvis jeg ikke overlever, vil du fortsatt holde løftet ditt?
Ikke vær redd. Vennene dine er trygge.
Med din energi, kan jeg gjenopprette alt.
De kan ha sine dumme liv og rom så lenge de lar meg være i fred.
Greit nok.
Jeg ville ha gjort det samme for deg.
Ikke lyv.
-Jeg lyv… -Ikke!
Tro hva du vil, men det er sant.
Selv etter alt du har gjort, alt vi har gjennomgått,
sammen, mot hverandre, er du fortsatt min venn.
Hva foregår?
Jeg vet ikke!
-Hva gjør du? -Jeg gjør ingenting.
Vi trengte oss inn i kuppelen.
Utmerket. Ikke land på pinnsvinet!
Tekst: Cathrine Hvidsten Jenkins