Ești doar un hoț ca toți ceilalți.
Pot să deschid ochii?
Nu, Sonic. Nu încă.
Amy, ar fi bine să nu mă atragi iar în apă.
Nu, Sonic.
Crede-mă! O să-ți placă.
Deschide-i!
Ta-da!
Mi-ai adus palmierul.
Deci e un truc.
Nu, Sonic, nu e un truc.
Dar am deja un palmier.
Ăla, ăla și ăia de acolo.
Darul nu e doar copacul.
Ci toate amintirile noastre din jurul lui.
Ca atunci când am pariat că nu pot să zbor
până pleci și vii de-acasă. Îmi ești dator.
Și când i-am făcut lui Amy plăcinta cu cremă de cocos.
Sau când ai cumpărat plăcintă și-ai zis că ai făcut-o tu.
Sau când mi-a ieșit chili pe nas de la atâta râs.
Tot nu am miros.
Da, vremuri bune.
Nu, Sonic?
Zău așa!
Nu credeți că sunteți cam…
Nu știu, sentimentali?
Înțeleg.
Copac, prietenie, amintiri.
Hot-dog cu chili!
Cred că nu înțelegi. Nu, Sonic?
Da.
Puterea de a regenera jungla dintr-o lovitură.
M-aș putea obișnui cu asta.
În sfârșit, îi pot bloca.
Pe toți.
Nu vor mai face rău junglei.
Ce-ai zis?
Să vedem ce poate face ciocanul ăsta!
Nu e bine.
Ghimpe, stai!
De câte ori să-ți spun? Nu sunt dușmanul tău!
Ghimpe! Ai încredere în mine!
Dă-mi chestia de cristal!
Te rog?
Ești fraier să crezi că ți-aș da inima junglei tocmai acum.
Cum adică? Unde te duci?
Să fac ce trebuie ca să apăr Verdele pentru totdeauna.
Să aperi Verdele?
Hoții!
Nu vreau să te rănesc, dar nu te las să faci rău cuiva.
Atunci n-ai de ales.
Împotrivește-mi-te și nu voi avea milă!
Ghimpe, stai!
Ghimpe!
Bine.
Poate nu e așa de rău.
Hoții au mai avut de-a face cu ea.
O să fie bine. Doar n-o să stea să mănânce coajă de copac.
E scoarță bună.
Trebuie să plec.
N-are acoperiș, desigur! Ar fi trebuit să mă gândesc la asta.
Cum merge?
Sunt liber!
Trebuie să fiu iute.
Iar tu?
Da, iar eu.
Nu vreau să te rănesc, dar iau ciocanul.
Tu o să iei doar niște bătaie.
Măiculiță!
Mamă, ce priză ai! Ai cumva…
Aș putea face asta toată ziua.
Da!
Au!
Ușor!
Hopa!
Hei!
Nu mă opresc pe mine câteva așchii!
Ce?
Vezi? Ți-am spus. Copacii vin după noi.
Au!
Nu!
Ia uite ce-a adus pisica!
Ba nu.
Așa e vorba.
Ce cauți aici?
Te-am văzut cum ne-ai trădat cu monstrul.
Ai înțeles greșit. Nu v-am trădat.
M-am dus să iau Ciobul, și trebuia să mă ajutați.
- Deci nu vrei scoarța? - Nici vorbă!
Care e ideea?
Ideea e că ea vine aici.
Trebuie să vă împăcați imediat!
Ce tot spui acolo?
Spun că trebuie să ajungeți la un numitor comun.
Un numitor comun? Locuim în copaci.
Tipul e paranoic.
Glumești?
Nu înțelegi.
Nu mai există niciun numitor comun.
Eram prieteni.
Abia îmi amintesc când ne înțelegeam cu toții.
Când împărțeam prada din junglă,
când luam doar ce ne trebuia.
Într-o zi…
ea a ales jungla în locul nostru și ne-a izgonit în coronament.
Nu poți găsi un numitor comun cu un monstru.
Nu pot să cred!
Amy trebuie să fie undeva… acolo.
Ascultați, trebuie să vă împăcați cu Ghimpe.
Nu, am terminat cu ea.
Vorbim cu ea ca prieteni
și încercăm s-o facem să înțeleagă.
Da? Sunteți de acord?
Trebuia să m-ascultați!
Haideți!
Avem de ales?
- Nu. - În sfârșit!
Uitați care e planul! Acționăm ușor.
Atac!
Poate mă ascultați de data asta.
- Votez „da”. - Da.
Bine. Urmați-mă!
E întuneric.
Prea întuneric.
Sau vrea să credem că e prea întuneric.
Nu, sigur e întuneric.
Ia te uită!
Ia uite ce-a adus ariciul!
Bine. Fiți calmi! Fiți naturali!
Salut, Ghimpe!
Vrem doar să discutăm prietenește.
Îți amintești?
„Bună! Îmi place pasărea pe care o călărești.”
„Mersi, Prim. Pasărea e unică.”
„Ai construit un sătuc excelent.”
„Mersi. E de ajuns. De ce ne certăm iar?”
„Habar n-am. Ne îmbrățișăm?”
„Îmbrățișări!”
Începem de acolo
și apoi discutăm constructiv despre problemele noastre.
Mai puțin: „Îți arăt eu ție!”
Uite, în ciuda ultimului nu știu cât timp,
suntem toți prieteni buni aici, nu?
Nu? Atunci hai să discutăm!
Să ajungem la un acord.
Poate până la sfârșit, vom râde cu toții.
Ce-avem de vorbit?
Vezi? Vorbim.
Amy ar spune să vorbim despre sentimentele noastre.
Sentimente?
Mi se pare o capcană.
Bine, încep eu primul.
- Simt că… - Că nu știi ce să faci?
Încerc.
Că ar fi mai ușor dacă nu m-ai întrerupe.
Și simt că e mai greu decât pare, deși Amy face să pară atât de ușor.
- Tu, acum. - Eu?
Sigur. Hai! Nu există sentimente greșite.
E distrasă. Acum!
Ați votat să mă urmați, nu?
Mă simt…
furioasă!
Înțeleg. Ești furioasă.
Dar parcă nu trebuia să ne batem.
Au dovedit că nu-s de încredere. Și acum, în sfârșit, se termină!
Ce-ai făcut?
Am făcut ce trebuia.
Acum Hoții o să stea în coronament, unde le e locul.
Le-ai distrus casa! Vor muri de foame.
Dacă e necesar pentru a salva jungla,
așa să fie.
Nu.
De ce nu pricepeți? Trebuie să coabitați.
Toți împreună.
Ce știi tu despre coabitare?
Bine, deschide-i!
Ta-da!
Dar am deja un palmier.
Darul nu e doar copacul. Ci toate amintirile noastre din jurul lui.
Copacul ne ține laolaltă.
Ghimpe, totul e legat.
Tu, eu, Verdele, chiar și Hoții.
Facem parte din ceva mai mare decât noi.
Ce prostii sentimentale!
Dar tu mi-ai spus asta.
Nu contează. Cu inima junglei,
am puterea să mă asigur că Verde nu va mai fi rănit.
- Rănit? - Am terminat cu tine.
Ai terminat cu mine?
Bine. Merg să vorbesc cu Marele Verde.
Stai departe de Marele Verde!
Mai repede, Pasăre! Dă tot ce poți!
Of, Pasăre!
Îmi pare rău, dar trebuie să continui.
Cred că a ajuns la Marele Verde.
Nu prea e lumină aici, nu?
E așa de întuneric că și Ghimpe s-a rătăcit.
Stai liniștit! Am un plan pentru tine.
Ai încredere în mine!
Nu te apropia… de copacul meu!
Fă-mă!
Pasăre!
Chestia aia poate zbura?
Știi că am dreptate, Ghimpe!
Cutezi să nu-l respecți pe Marele Verde?
Așa. Stai liniștit, copacule! Mă descurc.
Iată-mă, Ghimpe! Dă tot ce poți!
Cred.
Vom vedea.
Ce am făcut?
Cum s-a-ntâmplat asta?
Voiam doar să protejez Verdele.
Acum l-am stricat.
Eram… prieteni.
Era echilibru înainte.
Dar, după o vreme, ei exploatau tot.
În sfârșit, am realizat că ne epuizează resursele.
Iau, dar nu dau niciodată înapoi,
nu se opresc și nu arată niciodată respect.
Distrugeau jungla.
N-am mai rezistat. Am clacat și am devenit un monstru.
Nu puteam să nu fac nimic.
Dar nu puteam să revin la cine fusesem.
Eu… n-am văzut așa lucrurile.
Îmi pare rău, Ghimpe!
Nu am știut. Eu…
Ta-da!
Zboară!
Întinde-ți aripile!
Haide!
Și tu. Trebuie să-ți învârți codițele.
M-am pierdut în întuneric.
A fost egoist s-o împiedic pe Pasăre să zboare
și să vă izolez pe voi.
Ai avut dreptate să aperi jungla,
dar jungla asta e nefirească.
Ciobul a dezechilibrat tot, inclusiv prietenia noastră.
Cum o luăm de la capăt?
Prietena mea Amy ar spune să comunicăm.
Dar e cam siropoasă.
Nu știu. Pare grozavă.
Da.
Chiar ești.
Trebuie să ne recunoaștem vina ca să trăim în armonie.
Și eu.
Eu nu plâng. Tu plângi.
Fir-ar! Ciobul!
Îl vor găsi ei.
Scuze, amici. Trebuie să plec iute.
Pasăre mi-a spus unde e Ciobul. Da!
Pantofii mei nu mint.
Sonic, sunt pierdut în vid.
- Shadow? - Trebuie să continui.
Cum ai știut…
M-am întors în orașul New Yoke?
Cum am ajuns înapoi?
Pentru un viitor mai bun!
Cine e cu mine?
Of, nu!
COMPLET ÎN COPAC