Ono na što mislimo kad o sebi razmišljamo kao Amerikancima,
ono čime se najviše ponosimo,
najveći razlog zbog kojeg vjerujemo da smo slobodni,
nalazi se u 14. amandmanu.
14 amandman nastao je u bitci,
iskovan je u kontroverzi i ratificiran u nesuglasju.
To je nasljeđe.
Nismo bili svjesni svoje nespremnosti da prigrlimo stvarnu jednakost.
ORIGINALNA NETFLIXOVA DOKUMENTARNA SERIJA
Svaka akcija izaziva jednaku i suprotnu reakciju.
A svaka revolucija ima suprotnu proturevoluciju.
ZAUSTAVITE BJELAČKU NADMOĆ
Mnogima promjena teško pada,
osobito kad misle da nešto gube.
Poslije Građanskog rata većina Južnjaka
mislila je da su gubitkom rata izgubili i svoj stil života.
Bili su poniženi.
Nekadašnji robovi sad imaju jednaka prava zahvaljujući 14. amandmanu.
Jednakost koju podupire vlada.
A, kako se pokazalo,
14. amandman trebalo je braniti
jer je odmah izazvao otpor na svim stranama.
Na sudovima, na ulici…
Njegova važnost izvitoperena je čak i u našem sjećanju.
OTPOR
GRAĐANSKI RAT 1861. - 1865.
REKONSTRUKCIJA 1865. G.
Kako ćete obnoviti Republiku
poslije Građanskog rata koji je trajao četiri godine?
Trud povratka država Juga u Uniju
na načelima istinske jednakosti bijelaca i crnaca
otpočetka je bio težak projekt.
Robovlasništvo je bilo sveobuhvatna institucija.
Bilo je sustav rada. Bilo je politički sustav.
Sustav bogatstva, sustav moći.
Sve se to moralo promijeniti.
Većina bijelih Južnjaka nije htjela 14. amandman jer ih je to ponižavalo,
osobito u svakodnevnim odnosima s drugim ljudima.
Svi su znali kako se rob mora ponašati.
Morao je sići s pločnika ako prema njemu ide bijelac.
Bijelcima su se smjeli obraćati samo s "gospodare".
No kako se ponašaju poslije ukidanja ropstva?
"Zbog toga što ste slobodni kao bijelci ne smijete misliti
da ste im jednaki jer niste.
Ako želite poštovanje kao gospoda i gospođe, tako se morate i ponašati.
Bivšim gospodarima i dalje se obraćajte 'gospodare' i 'gospodarice'."
Nešto o čemu mislim da nikad nismo govorili u ovoj zemlji
jest fantastičan stav i pristup
oslobođenih crnaca za vrijeme Rekonstrukcije.
Malo je toga u američkoj povijesti što nas toliko nadahnjuje.
Ti ljudi bili s porobljeni, bili su ugnjetavani i mučeni.
Napokon su dobili slobodu i sad žele sklad i mir u zajednici.
SENATOR IZ MISSISSIPPIJA 1870. G.
"Prema bivšim gospodarima
nisu osvetoljubivi,
ne mrze ih,
nisu im neprijatelji.
Ne žele se uzdići
tako što bi ijednom bijelcu oduzeli njegova prava.
Samo traže prava koja im pripadaju Božjim univerzalnim zakonom."
Mnogi od nas nisu ni svjesni
u kojoj su mjeri crni Amerikanci i Afrikanci
pridonijeli Americi i svijetu.
Pridružite nam se u proslavi doprinosa crnačke kulture.
14. amandmanom vidjeli smo velik napredak oslobođenih crnaca.
Uz prisutnost vojske Federacije postali su uspješni
u trgovini, biznisu, zemljoradnji.
Htjeli su služiti i predvoditi.
"Moje oči to vide,
naše uši čuju i naše srce osjeća, stoga nema sumnje.
Crnac je slobodan.
Crnac je državljanin i crnac ima sva građanska prava."
Afroamerikanci su bili vrlo uzbuđeni zbog stečene slobode
i svega što su dobili punopravnim državljanstvom.
Dogodio se veliki preobražaj u životu crnaca.
Htjeli su osnovati ustanove poput crkava.
Metodističke i baptističke crkve počele su nicati diljem Juga.
Mnogi crnački koledži i sveučilišta,
od Fiska do Howarda u Washingtonu,
nastali su u to doba
kako bi crnci stekli institucijske temelje
za vlastito poboljšavanje
u svijetu kakav prije nisu poznavali.
U Rekonstrukciji su stotine političara ušle u politiku.
Kao zakonodavci na Jugu
ili kao guverneri na Jugu.
Neki su postali kongresnici, a dvojica senatori.
Služili su plemenito.
Hiram Revels postao je prvi afroamerički senator
"Washington, 25. veljače 1870., g. Revels, crni senator iz Mississippija
prisegnuo je i stupio na dužnost.
Nije bilo slobodnog mjesta na sjedalima i u galeriji
i ako kažemo da je zanimanje bio veliko, to je slab opis osjećaja
koji je obuzeo sve prisutne."
"Usred smo uzbudljivog kampusa
koji se temelji na pravdi te političnoj i pravnoj jednakosti."
Shvaćam,
ali sad kad svi živimo zajedno,
možemo se naviknuti na međusobne životne navike i mirno surađivati.
Ilustrator Thomas Nast nacrtao je karikaturu Dan zahvalnosti ujaka Sama.
Pokazuje nam tadašnje razmišljanje.
VEČERA ZA DAN ZAHVALNOSTI UJAKA SAMA
Svi su za tom trpezom. Bijelci, crnci, američki domoroci, Kinezi…
To je bio prizor kakav ljudi dotad nisu vidjeli.
Tako su se pokušali zamisliti.
14. amandman iznjedrio je
ono što bi mogla biti multirasna nacija,
multirasna demokracija koja napokon može ostvariti načela
zapisana u Deklaraciji.
To nije dugo trajalo.
Jedno je bilo jasno.
Bilo je ljudi među bijelcima na Jugu
koji su bili vrlo odlučni
da sve vrate na staro.
SUDAC VRHOVNOG SUDA 1853. - 1861.
"Tama je popularna boja u ovim krajevima.
Afrikanci su posvuda oko nas.
Porotnici su,
rade u pošti i carini.
Južnjačke zajednice bit će u kaosu
ako se ne uvedu promjene na svim razinama vlade.
Čak bi i ustanak bio bolji
od ovog bezumlja koje nas okružuje."
14. amandman kaže da su pred zakonom svi jednaki.
Uslijedio je 15. amandman,
koji crncima daje pravo glasa.
Za neke Južnjake to je opasna mješavina.
Ti amandmani promijenili su zakon Juga,
a nakratko i vlast.
No mnogi Južnjaci nimalo se nisu promijenili
i sve će učiniti da bi opet stekli moć.
Sve.
Želimo živjeti u miru sa svima,
osobito s bijelcima na Jugu.
Imamo zajedničke interese.
Ali ne želimo mir janjeta koji liježe uz lava.
Dajte nam naša prava.
Bijeli Južnjaci sveli su crnce na razinu građana drugo reda.
Bili su im podređeni u većem dijelu Juga živjeli isto kao kad su bili robovi.
Poslije tih strahota
dobili smo slobodu.
Bar na papiru.
Robovlasništvo su ukinuli,
no borba za jednakost tek je počinjala.
Kao državljani kojima 14. amandman sad pruža sva prava
crni Amerikanci tražili su sud da ih zaštiti od tog otpora.
Prije Građanskog rata većina sudaca imala je robove
ili su ih postavili predsjednici koji su ih imali. Zato te presude ne čude.
Ali sudovi 1870.-ih i 1880.-ih su drukčiji.
Promijenio ih je Građanski rat.
Mnoge suce postavili su predsjednici koji su bili na strani Unije.
Zato bi sud trebao biti pun revolucionara, zar ne?
Ali nije baš bio.
Crnci u Vrhovnom sudu nisu dobili saveznika.
Dobili su ga bijeli Južnjaci.
Kad mnogi pomisle na probleme Rekonstrukcije,
pomisle na nasilje,
na uspon Klana.
Na Crnački kodeks.
No sjetimo se da je i Vrhovni sud
odigrao važnu i moćnu ulogu
u vraćanju crnaca u stanje gotovo jednako ropstvu.
14 amandman kaže da kao državljanin SAD-a
imate sva građanska prava.
Država vam ih ne smije oduzeti.
Kao ljudsko biće imate pravo na jednaku zaštitu pravosuđa.
Hoće li to poštovati?
Vrhovni sud je u nizu parnica,
parnice protiv klaonica, Cruikshanka i problemi građanskih prava,
uvelike naudio cijelom tom procesu.
REKONSTRUKCIJA 1865. G.
SLUČAJ KLAONICA 1873. G.
Slučaj klaonica
spada u najomraženije odluke Vrhovnog suda.
Ispalo je da se morate okrenuti saveznoj vladi, a ne državnim vlastima,
da biste dobili definiciju zaštite prava.
To je uvelike poništilo klauzulu o povlasticama i imunitetu
i nanijelo trajnu štetu.
Objasnimo što su povlastice i imunitet.
To zapravo označava naša prava.
Povlastice su naše slobode.
Sve ono što nam je dopušteno.
Imunitet se odnosi na zaštitu,
na sve ono od čega nas štite kao punopravne državljane.
U Americi su naše temeljne slobode i zaštita
definirani u Povelji o pravima.
Sloboda govora, vjere, okupljanja, posjedovanje oružja,
sve te dobre stvari.
14 amandman osigurava da sva ta prava dobijete
bez obzira na to u kojoj državi živite ili u koju državu putujete,
a to je vrlo važno crnim Amerikancima
koji su često ostajali bez prava ovisno o tome u kojoj su državi.
Tako suženom primjenom 14. amandmana
oduzeli su mu važnost.
Lokalni bijeli supremacisti iskorištavali su presudu o klaonicama
kako bi rekli da 14 amandman ne može utjecati
na lokalne vlasti jamčenjem građanskih prava svima.
KLAONIČKE PARNICE 1873. G.
U parnici protiv Cruikshanka
sud je presudio da 14. amandman
ne štiti pojedince
od nasilja drugih pojedinaca.
"14. amandman zabranjuje državi
da bilo kome oduzme slobodu ili imovinu bez zakonitog procesa,
no to nema ništa s pravima jednog državljanina u odnosu na drugog."
Tako su potpuno obezvrijedili
temeljno jamstvo 14. amandmana,
a to je da crnci mogu imati prava
samo ako im se jamči da mogu dobiti zaštitu od nasilja.
Da vidim jesam li shvatio.
Vrhovni sud zapravo kaže:
"Žalim, crni Amerikanci.
Ako neki drugi državljanin počini neki zločin nad vama,
čak i ubojstvo,
savezna vlada ne može ništa učiniti,
iako je 14. amandman napisan kako biste dobili zaštitu."
PARNICE ZA GRAĐANSKA PRAVA - 1883. G.
U tim parnicama uklonili su prava koja su im trebala biti zajamčena od 1875.
Sud je presudio da crnci nemaju zaštitu
od diskriminacije u javnosti.
Nemaju zaštitu od diskriminacije u kazalištima, hotelima i slično.
To se odnosilo na poteze pojedinaca, ne vlade.
Kad na ulazu u operu piše: "Crncima zabranjen ulaz",
to nije odluka vlade te države ni državnog službenika.
To je privatna odluka.
Parnice za građanska prava legalizirale su segregaciju
na javnim mjestima,
presudom da to nije kršenje jednake zaštite pod 14. amandmanom.
To je samo kršenje ljudske pristojnosti.
Te su presude bile vrlo loše.
Ali crncima je to bilo poznato.
"Kad čovjek izađe iz ropstva,
u njegovoj evoluciji mora doći trenutak
kad on prestane biti miljenik zakona."
Vrhovni sud pitao je: "Dokad ćemo morati ovako
ugađati crncima?"
Mora doći vrijeme kad će, oslobođeni okova ropstva,
crnci stati na vlastite noge.
Sud je postao nestrpljiv.
"Ratovali smo i sad ste slobodni.
Što još želite od nas?
Imamo mi i drugog posla.
Budite poslušni."
To se događalo 20 godina nakon što su crnci izašli iz ropstva
koje je trajalo stoljećima.
Vrhovni sud već pere ruke od tog projekta jednakosti.
Puno brže nego što je itko mislio
Sjevernjaci su izgubili interes za reformu Juga
i sve su to počeli gledati drukčije.
"Zaboravimo sad sve to.
Nemojmo zauvijek ostati podijeljeni na Sjever i Jug."
Osjetili su veliku potrebu za takozvanim pomirenjem.
Bio je to kraj upletanja Sjevera.
Kraj posvećenosti načelima 14. amandmana.
Bio je to početak dugog i mučnog puta
koji je rezultirao segregacijom.
OTPOR
ČEKAONICA ZA CRNCE
KAZALIŠTE ZA CRNCE
SAMO ZA CRNCE
A tad je, 1896. g. na Vrhovni sud došla parnica Plessy protiv Fergusona.
PLESSY PROTIV FERGUSONA, 1896. G.
Sud je stao na stranu državnih zakona koji omogućavaju segregaciju,
sve dok su ljudi odvojeni, ali jednaki.
U Plessy protiv Fergusona Vrhovni sud podupire zakon Louisiane
prema kojem željeznica u toj državi
mora imati odvojene vagone, ali jednake uvjete za bijelce i crnce.
Odatle "odvojeni, ali jednaki".
To ne znači da za segregaciju možemo optužiti željeznicu, iako to želim.
Vrhovni sud je 14. amandman zamijenio bijelim supremacizmom kao važećim zakonom.
Promotrimo to izbliza. Što to zapravo znači?
Riječ razdvajanje označava podjelu.
Sama je po sebi destruktivna.
Mrzim frazu "odvajanje žita od kukolja".
Što vam je kukolj skrivio? Pogledajmo povijest razdvajanja.
Prvo su trgovci robljem razdvojili Afrikance od njihova kontinenta
pa su onda te Afroamerikance u ropstvu razdvojili od obitelji.
Tzv. zakoni Jima Crowa razdvajaju crnce od škole,
imetka, prilika i pravde.
Crne Amerikance toliko su razdvajali
da još trebamo razdvojeni Mjesec crnačke povijesti
kako bi Amerikanci upoznali naš doprinos.
To je jako pogrešno.
Sad ćemo vidjeti što se događa kad jednakost razdvojite od zaštite.
"Za vrijeme robovlasničkog režima bijelac je bio vlasnik tijela i duše crnca.
Cilj mu je bio da uništi dušu i očuva tijelo.
Bijelac si je rijetko dopuštao
da u gnjevu ubije roba,
čime bi izgubio nekoliko stotina dolara.
No tad je došla emancipacija
i bijelac više nije polagao pravo na tijelo crnca.
Pojavio se novi sustav zastrašivanja.
Crnce više nisu samo bičevali i kažnjavali.
Ubijali su ih."
Jug je postao poprište nevjerojatnog nasilja.
Kad su crnci dobili pravo glasa i počeli se baviti politikom,
nastale su organizirane i politizirane skupine.
JUŽNJAČKA PRAVDA
U tom razdoblju američke povijesti
otvoreno terorističko nasilje
gotovo da je bilo sastavni dio političkog života.
Klan i mnogi oponašatelji
postali su nasilna ruka boraca protiv Rekonstrukcije.
Crnci su se našli u situaciji
da im prijeti gomila.
Izvlačili su ih iz zatvora, napadali ako su tražili jednaki tretman,
pravo glasa i okupljanja,
pokušali doći do političke moći.
Palili su ih, tukli, mučili, utapali.
Vješali su ih.
Recimo to otvoreno. Bio je to američki terorizam.
PLESSY PROTIV FERGUSONA - 1896. G.
Najgori politički masakr u povijesti SAD-a
dogodio se u Colfaxu, u Louisiani,
kao posljedica izbora guvernera.
Afroamerikanci, koji su sad imali pravo na okupljanje u miliciju,
okupili su se kako bi zaštitili novu vladu,
a tad su ih hladnokrvno pobili.
Neki kažu da je bilo i do 200 mrtvih.
"Pobili su ih bez milosti.
Mnogima su pucali u leđa i potiljak.
Jednom su lice potpuno razbili udarcima puškom.
Jednom su razrezali trbuh nožem nakon što su ga ubili."
JUŽNJAČKE GOMILE
BORBA U PONEDJELJAK
Colfax nije bio jedini.
Južnjaci su stalno podrivali napredak
koji bi postigli bivši robovi.
Veliki napredak
uključivanja crnaca u politiku počeo je jenjavati.
Godine 1901. nijedan crnac
nije bio politički zastupnik Juga.
Linč je bio sredstvo
kojim su htjeli spriječiti ostvarenje 14. amandmana.
Između 1890.-ih i 1950.-ih
bilo je više od 4000 linčovanja zabilježenih diljem zemlje
od Illinoisa do Mississippija i svim državama između.
Ta linčovanja temeljila su se na ideji
da crnci nisu samo inferiorni nego su i rođeni kriminalci.
Katkad u borbi za promjenu trebamo svjedoke.
Ida B. Wells bila je jedna od najmoćnijih svjedoka
koji su pisali o tome što se zbilja događa na Jugu.
Kao ženi joj nitko nije dao ovlast da to čini,
no ona je sama odlučila govoriti istinu o svemu tome.
Još jedan fantastičan primjer
što ljudi mogu sami postići.
Bila je novinarka, borac za građanska prava
i jedna od utemeljitelja NAACP-a.
Bila je žestoka. Imala je nepokolebljiv osjećaj za pravdu.
Ali cijela je nacija za nju doznala
kad je izgubila trojicu prijatelja u Memphisu.
Njih trojica imala su lokalnu trgovinu.
Bili su tako uspješni da su bili opasnost bijelcima.
Ubila ih je bjelačka gomila.
"Tom Moss je navodno molio za život
u ime svoje žene i djeteta,
kao i nerođene bebe.
Kad su pitali ima li što reći, rekao je: 'Recite mojim ljudima da idu na Zapad,
ovdje za njih nema pravde'.
Svi u gradu poznavali su i voljeli Toma.
Imao je kućicu, uštedio novac
i poslom se počeo baviti jednako ambiciozno kao i neki bijelac.
Vjerovao je, kao i ja, da moramo braniti pravdu
i boriti se protiv nepravde.
Netko mora pokazati da su Afroamerikanci žrtve grijeha,
a ne grešnici,
a čini se da ću ja to morati učiniti."
Prva je počela brojiti i voditi podatke
o svim tim linčovanjima.
UŽAS NA JUGU ZAKON LINČA U SVIM FAZAMA
3436 LINČOVANIH OD 1889. DO 1922. G.
Ida B. Wells govorila je crncima da će se morati boriti,
da će morati uzvratiti na tu tiraniju.
Da će morati više kritizirati činjenicu da nas vlada ne štiti.
"Samo je pod američkom zastavom moguće ovakvo zlostavljanje.
Hrabri ljudi ne okupljaju se u tisućama kako bi mučili i ubili jednog čovjeka,
toliko sputanog da se nikako ne bi mogao braniti."
Linčovanje je bilo veliki spektakl za koji su djecu puštali da odu iz škole.
To su fotografirali i slike slali kao razglednice.
Na jednoj je pisalo: "Bio sam na ovom crnačkom roštilju."
To nije bio samo Ku Klux Klan,
ti ljudi nisu nosili halje.
To su bili bankari, učitelji, liječnici i policajci.
Oni su potpuno nekažnjeno činili sve to nasilje.
Taj rasni terorizam, to nasilje,
trebali su obezvrijediti 14. amandman.
"Znam da piše kako ste jednaki pred zakonom,
znam da 14. amandman kaže da imate prava,
ali evo tko upravlja zakonom u ovom okrugu,
u ovom gradu, državi.
I Idu B. Wells napala je gomila
koja joj je doslovno spalila tiskarski stroj.
Prijetili su joj i na kraju je otišla iz Memphisa
jer se bojala da će je inače ubiti.
To nasilje uvelike je utjecalo na američko društvo.
Taj rasni terorizam posve je promijenio demografsku sliku zemlje.
Crnci u Clevelandu, Chicagu, Los Angelesu i Oaklandu.
Šest milijuna crnaca koji su otišli onamo
bili su izbjeglice zbog terorizma.
Ida B. Wells došla je u Chicago početkom 20. stoljeća
kako bi crncima koji su pristizali u grad pomogla
da se naviknu na novu sredinu.
Kad pogledamo priče tih ljudi koji su pobjegli od strahota Juga
i došli na Sjever koji je mnogo obećavao,
vidimo da su uglavnom nailazili na prazna obećanja.
"Crna sjena bezakonja u obliku linča
širi krila cijelom zemljom."
Jasno ću reći koja su to prazna obećanja bila.
Godine 1919. u Chicagu u koji se Ida doselila
u nasilnim napadima na crnce bilo je gotovo 40 mrtvih,
stotine ozlijeđenih i tisuće koje su ostale bez doma.
Otpor više nije samo problem Juga.
To je sad američki problem.
Raste netrpeljivost. Crnci su naučili bolnu lekciju:
a to je da se nasilje na Sjeveru ne razlikuje od onog na Jugu.
Zlatnih zuba puni, lancima okićeni
majmune, gorilo želuca punog piletine i pogačica,
brzi, skočni, divlji bacaču koplja,
crnjo garavi koji je dobar samo za zakucavanje u košarci,
uzmi svoju pizzu i odjebi natrag u Afriku.
Ida B. Wells je svoju borbu protiv linčovanja
prenijela i na međunarodni sud mišljenja,
putujući po Europi,
opisujući rasizam i linčovanje kao strahote
te tzv. civilizirane nacije.
Nevjerojatno je što još nitko nije snimio film o njezinom životu.
Jedna je od najvećih žena naše povijesti.
Postoji razlog zašto o njoj nitko nije snimio film za Oscara
i zašto je Pulitzerovu nagradu dobila tek 2020. godine,
89 godina poslije smrti.
To je isti razlog zbog kojeg tako slabo poznajete 14. amandman.
Zato što je nekadašnja Konfederacija
montirala film o Građanskom ratu.
U toj novoj priči Jug je savršeno društvo,
nepravedno uništena žrtva Sjevera.
Taj mit, takozvani Izgubljeni slučaj, kaže da ropstvo nije bilo loše.
Zato nismo ni trebali 14. amandman.
Katkad je smišljanje nove priče
lakše od suočavanja s grubom stvarnošću povijesti.
Rekonstrukcija nije zakazala, nego su je uništili.
To je počelo mitologijom Izgubljenog slučaja,
koja je postala važna poslije rata.
Ta ideja da se Jug borio za nešto plemenito
uvukla se duboko razmišljanje bijelaca.
Ta priča o Izgubljenom slučaju pretvorila se u priču o pobjedi.
Na Jugu su počeli slaviti pobjedu nad Rekonstrukcijom.
Vidjeli smo da je ikonografija Konfederacije
na Jugu ostala očuvana u raznim spomenicima.
Podizanje tih golemih, faraonskih spomenika,
zapravo je proslava pobjede
i simbol onog što Jug uistinu jest.
Ovo su naši bogovi.
UJEDINJENE KĆERI KONFEDERACIJE
General Lee mi je zapovijedio
da branim Mason-Dixonovu liniju
i nijedan je Jenki neće prijeći!
General Lee?
Rat među državama završio je prije gotovo 90 godina.
Ne gledam na sat
i dok mi se ne javi general Lee
pucat ću u svakoj Jenkija koji zakorači na tlo Juga!
Zato crta, Jenki!
U 20. stoljeću medij filma postao je vrlo važan.
Ep bijelih supremacista, Rođenje jedne nacije,
i jedan od najpopularnijih filmova, Zameo ih vjetar,
postali su vrlo popularne vizije
značenja Građanskog rata i Rekonstrukcije,
ne samo za Južnjake, nego i za mnoge Sjevernjake.
Rođenje jedne nacije
pokušava ispričati novu priču o vrijednosti i plemenitosti
borbe za očuvanje ropstva.
Konfederacija je tako širila ideju da Jug nikad nije činio ništa loše.
ROĐENJE JEDNE NACIJE DRUGI DIO: REKONSTRUKCIJA
To mijenjanje povijesti
također je dio cijele te priče o inferiornosti crnaca.
Postoji mit o Rekonstrukciji
da je to najgori trenutak u povijesti demokracije SAD-a.
Zato što su Afroamerikanci dobili moć, pravo glasa i bavljenja politikom,
pa je zato uslijedila prava orgija iskvarenosti i nesposobnosti
U AGONIJI ZBOG PATNJE SVOG NARODA
iz koje su Jug izbavili pripadnici Klana.
Kad su taj film pustili u Bijeloj kući,
Woodrow Wilson dao je službeno odobrenje
za taj novi poredak koji se temelji na strahu i nasilju.
"Bijelce na Jugu potaknuo je čisti nagon za preživljavanje
i želja da se riješe glasova neukih crnaca.
Na Jugu je napokon ukinuta vladavina crnaca
i prirodna, neizbježna nadmoć bijelaca,
odgovorne klase, opet je uspostavljena."
Poslije premijere Rođenje jedne nacije KKK je eksplodirao diljem Amerike,
brojniji nego ikad.
Usađivanjem tih prizora u mozak publike
putem novog, popularnog medija,
ne samo da učvršćuje bjelačku nadmoć,
nego potpiruje novu vrstu rasne osvete.
MASAKR U ULICI BLACK WALL TULSA, 1921. G.
Na sve zamislive načine
pisci i novinari i znanstvenici trudili su se dokazati
da su crnci inferiorni i istinska prijetnja civilizaciji.
To je bijelcima omogućilo da bez imalo savjesti
u svakom naraštaju stvaraju sliku crnaca kakva im odgovara.
Da, g'đo!
S kojom sam te to danas damom vidio?
Nije to dama! To mi je žena!
Stari Jug u ideologiji Izgubljenog slučaja
postao je neka vrst kulturološkog utočišta
i sentimentalna verzija Starog Juga kao uredno posložene civilizacije
u kojoj su crnci zapravo bili zadovoljni
i znali koje mjesto zauzimaju u općem poretku.
POVIJEST ZA ŠKOLE
Bio je to početak širenja nove verzije Građanskog rata.
KAKO SU CRNCI ŽIVJELI U ROPSTVU
ROPSTVO NIJE BIO POVOD RATA MEĐU DRŽAVAMA
RAZOTKRIVANJE LAŽI RATA
Opišite nam kako je bilo na plantaži kad ste bili mladi.
To su bila lijepa vremena.
Svi su bili sretni.
Nismo čuli to o čemu danas svi govore.
Nije sramota reći da su poput djece.
Kad mi to kažemo, želimo reći da su bili poput sretne djece.
Oduvijek je bilo ljudi koji su se opirali toj sentimentalnoj slici Juga,
no bilo ih je nedovoljno da bi dobili kulturološku bitku,
tu literarnu borbu za srce i maštu Amerikanaca.
Postojala je zemlja kavalira i polja pamuka
zvana Stari Jug.
Ovdje, u ovom lijepom svijetu,
oprostili smo se od galantnosti.
Ovdje smo posljednji put vidjeli vitezove i njihove lijepe djeve,
gospodare i robove.
To ćete sad naći samo u knjigama.
To je sad samo san, samo prisjećanje.
Civilizacija koju je zameo vjetar.
Te priče uvukle su se u mozak Amerikanaca.
ZAMEO IH VJETAR POPULARAN KAO BIBLIJA
Mogli su pobjeći u tu sređenu, stariju civilizaciju prije rata.
Ako su bili nervozni ili ako ih je vrijeđalo
što u Ameriku dolazi toliko useljenika,
što gradovi tako rastu,
što se industrijalizacija naizgled otima kontroli.
Na plantaži kraj Charlestona,
gdje njegova obitelj živi osam naraštaja,
Norwooda Hastieja pitali su smatra li ropstvo nemoralnim.
Ne smatram.
Kad je rob došao iz Afrike, nije znao engleski.
Nije znao raditi nikakav posao kojim bi se uklopio u civilizaciju.
Netko je morao paziti na njega.
Zato mislim da je u tim ranim danima ropstvo bilo nužno,
ali običaji vrlo teško umiru.
Za to treba puno vremena
i svi su prije mnogo vremena znali
da će crnci morati steći ravnopravnost.
Trebat će puno vremena da ljudi na Jugu promijene stav.
Puno sam liberalniji nego prije pet godina,
a znam da ću za pet godina biti još liberalniji.
Mislim da su i drugi takvi.
Zašto ste postali liberalniji?
Zato što sam shvatio da su crnci
ljudska bića kao svi drugi.
G. Hastie, što ste mislili o nama
prije nego što ste shvatili da smo ljudska bića?
Na neki način
na vas smo gledali kao na napredne kućne ljubimce.
Rodio sam se 1950.-ih na Jugu.
U vrijeme velike segregacije.
SEGREGACIJA ZAUVIJEK
Živjeli smo u okruženju gotovo posve oblikovanom
ideologijom Izgubljenog slučaja,
idejom da je Konfederacija bila vrhunac američke povijesti
te da otad samo propadamo.
Kada odrastate u tim uvjetima, ta vas ideja prožima,
oblikuje vašu viziju Amerike.
To je supremacistička vizija,
a da toga niste posve ni svjesni.
CHARLESTON, JUŽNA KAROLINA
Godine 1861.
Južna Karolina prva je ustala za svoja prava.
Povijest te zastave važna je za nasljeđe Juga.
A ne ropstvo.
Branim svoje nasljeđe,
a to nije nasljeđe ropstva.
Moja obitelj nije imala robove. Ja ih nemam.
To predstavlja ropstvo, ma što oni rekli o tome.
Ta zastava ne smije vijoriti u J. Karolini i želimo da je maknu jer nas vrijeđa.
Došli smo dati potporu
kako bismo očuvali svoju povijest i nasljeđe
jer oni su stvorili Ameriku.
Konfederaciju prikazuju kao nešto dobro.
Konfederacija je htjela očuvanje ropstva.
Ponosimo se nasljeđem i odajemo počast precima.
To je nasljeđe i ponos.
To je naše nasljeđe, to smo mi.
Ovo je svačije nasljeđe.
Ljudi govore: "Ovo je moja zastava, moje nasljeđe."
Vaše nasljeđe je ropstvo, ugnjetavanje i terorizam KKK-a.
To stoji iza te zastave.
Ovo smo mi.
Problem Južne Karoline i svijeta
nije u nekom filmu ili simbolu, nego o onom što je ljudima u srcu.
Kako se možemo vratiti i rekonstruirati Ameriku?
Došao sam vam reći nešto što dosad možda još niste čuli.
Kao crkveni pastor
metodističke kongregacije u Charlestonu
SENATOR J. KAROLINE, 2000.G.
slušao sam priče i gledao patnju
ljudi koje jako vrijeđa činjenica što ta zastava,
koja je bila simbol brutalnosti,
demoraliziranja i ponižavanja,
još vijori u glavnom gradu države.
Budimo svijetli primjer ovoj velikoj državi
i ljudima koje zastupamo
i pokažimo da smo, možda prvi put u povijesti
spremni učiniti nešto što ne služi našim interesima,
nego interesima cijele Južne Karoline
i danas opet kažem…
Travnja 2015. godine bio sam na konferenciji u Charlestonu, u J. Karolini.
CHARLESTON, J. KAROLINA
Sjajna konferencija o svršetku Građanskog rata.
Glavni govornik taj dan bio je pastor Clementa Pinckney.
Osjećam mješovite emocije. Radost,
ali, kao Božji čovjek, i tugu,
znajući da su mnogi umrli za slobodu drugih.
Pinckney je rekao, što je očekivati od svećenika,
da smo u nekoj mjeri doživjeli iskupljenje.
Čak je odao počast konfederacijskim veteranima.
Nazvao ih je sugrađanima Karoline.
Pjevali smo "America the Beautiful". Sudjelovali smo na programu.
Pjevali smo gledajući isti tekst.
Jedan od najvažnijih povijesnih događaja kojima sam prisustvovao.
Problem je nastao dva mjeseca poslije.
…pucnjava u crkvi u Charlestonu, u Južnoj Karolini.
Clementa Pinckney.
AKTIVISTICA/UMJETNICA
Godine 1961.
Južna Karolina podigla je konfederacijsku zastavu
iznad kupole u glavnom gradu
i izglasala zakon prema kojem nitko ne smije skinuti tu zastavu
bez odobrenja državne vlade.
Zastava je vijorila
kad je 2015. godine bijeli supremacist Dylan Roof
ušao u crnačku crkvu Mother Emanuel u Charlestonu
i ubio devetero ljudi u molitvi.
Jedan od najgorih napada na crnačku crkvu u povijesti.
Među žrtvama je bio i senator Clementa Pinckney.
Senator Pinckney bio je moralna savjest Senata.
Kad je došlo vrijeme pastorova pogreba,
povorka je prolazila ulicama,
a Južna Karolina spustila je američku zastavu,
ali zbog tog njihovog novog zakona konfederacijsku zastavu nisu spustili.
To je bila jasna poruka.
Iako je Jug izgubio Građanski rat,
bjelački supremacizam bio je jači od bilo koje druge vlasti.
Osobno sam povezana
s povijesti ropstva u J. Karolini.
Moji su preci bili robovi,
rođaci su mi govorili o iskustvima s Klanom.
Imala sam veliku potrebu da nešto učinim.
Gospođo, siđite!
Gospođo!
Napadate me mržnjom, ugnjetavanjem i nasiljem!
-Spuštam zastavu! -Siđite!
Naravno, znala sam da će me uhititi,
ali to više nije moglo biti tako.
Napredak nije automatski proces.
Napredak nije neizbježan.
Napredak se događa zbog odluka pojedinaca.
Čini mi se da su Pinckney i ostali
poginuli kao strašna žrtva
kojom su ostatak naše zemlje prisilili
da se napokon obračunamo s tim. Ako je to moguće.
Sa značenjem Konfederacije i Građanskog rata
i značenjem oslobođenja crnaca i važnosti 14. amandmana
u svojoj neprekidnoj sadašnjosti.
ODUPRITE SE
JUŽNA KAROLINA, 10. SRPNJA 2015. G.
MISSISSIPPI, 30. LIPNJA 2020. G.
Ti spomenici slave izmišljenu Konfederaciju,
ignorirajući ubijanje i ropstvo,
ignorirajući užase koje zapravo predstavlja.
Ne smijemo se bojati istine.
TRG IDE G. WELLS
"MOĆNICI NIŠTA NE PREPUŠTAJU SVOJEVOLJNO. NIKAD NISU I NIKAD NEĆE."
FREDERICK DOUGLASS
Napredak ne dolazi bez otpora.
Nije pravocrtan.
Težak je. Nužan je.
Čak i oni koji se zalažu za njega kažu:
"Čekajte, ima važnijih problema."
Ili: "To je previše, prenaglo."
Ali za sve koji pate
pravda ne može čekati.
Moći ćemo se primiti za ruke i pjevati staru crnačku duhovnu pjesmu:
Napokon slobodni, napokon slobodni, dragom Bogu hvala, napokon smo slobodni!
U izvanrednom smo stanju.
Nema pravde, nema mira.
Ruke uvis, ne pucaj.
Amerika, već 435 godina dokazuješ
da ne poštuješ život crnaca.
I crnci su važni!
Ovo je koordinirana akcija koja se odvija diljem zemlje.
Što je previše, previše je.
Vrijeme je da ustanemo i kažemo: "Makni koljeno s mog vrata!"
Ne mogu disati!
Morala sam se probiti kroza sve ode ljude kako bih rekla da moj život vrijedi.
Imaju sreću što crnci traže jednakost, a ne osvetu.
Možemo li vratiti Zameo ih vjetar, molim vas?
Prijevod titlova: Ivan Zorić