Det meste av måten vi tenker på oss selv som amerikanere på,
det meste av det vi er stolt av,
og de fleste måtene vi synes vi er frie på,
er innebygd i det 14. lovtillegget.
Det 14. lovtillegget ble født i kamp,
utformet i strid og ratifisert blant hat.
Det er arven.
Det vi ikke regnet med er hvor uforberedte vi var
på å omfavne ekte likhet.
EN DOKUMENTARSERIE FRA NETFLIX
Alle handlinger har en lik og en motsatt reaksjon.
Og hver revolusjon har en lik og motsatt motrevolusjon.
STANS HVIT RASISME
De fleste sliter med forandringer,
spesielt når de føler at de mister noe.
Etter borgerkrigen følte de fleste hvite i Sørstatene
at de ikke bare tapte en krig, men også levemåten sin.
De har blitt ydmyket.
Tidligere slaver har nå fått juridisk likhet
med det 14. lovtillegget.
Likestilling støttet av myndighetene.
Og det viser seg at det 14. lovtillegget må forsvares,
for så fort det er vedtatt møter det motstand fra alle hold.
I domstolene, i gatene…
Dets betydning er til og med forvrengt i minnene våre.
MOTSTAND
BORGERKRIGEN, 1861-65
REKONSTRUKSJON, 1865
Hvordan tar man en republikk sammen igjen…
HISTORIKER
…etter en fire år lang borgerkrig?
Arbeidet med å ta Sørstatene tilbake til unionen…
FORFATTER
…på grunnlag av ekte likhet mellom svarte og hvite
var alltid et veldig vanskelig prosjekt.
Slaveri var en komplett institusjon.
Det var et arbeidssystem, et politisk system,
et system av rikdom, et system av makt.
Du trengte å lappe sammen alt det.
De fleste hvite i sør ønsket ikke lovtilllegget, de følte seg ydmyket,
spesielt i den daglige kontakten mellom folk.
Alle visste hvordan en slave skulle oppføre seg.
De måtte gå av fortauet hvis en hvit person passerte.
De kunne ikke henvende seg til en hvit person annet enn som "herre".
Men hvordan er oppførselen etter slaveriet?
FLORIDA-GUVERNØR, 1865
"Ikke tenk at fordi dere er like frie som hvite, så er dere deres likemenn.
Hvis dere vil bli ansett som damer og herrer, må dere oppføre dere slik.
Kall din gamle herre 'herre' og din gamle herskerinne 'herskerinne'."
Noe av det utrolige jeg ikke tror vi har snakket om i dette landet
er hvor bemerkelsesverdig det er, tankesettet
frigjorde svarte viste under rekonstruksjonsperioden,
det er noe av det mest inspirerende man finner i USAs historie.
Her har du folk som er gjort til slaver og brutalisert, traumatisert og torturert…
De vinner sin frihet og søker fred, harmoni og fellesskap.
SENATOR, MISSISSIPPI, 1870
"De bærer ingen hevnlystne tanker mot sine tidligere herrer,
ikke noe hat, ikke noe fiendskap.
De vil ikke løfte seg selv
ved å ofre en av sine hvite medborgeres interesser.
De ber om rettighetene som er deres etter Guds universelle lov."
Mange av oss kjenner ikke til omfanget av svarte amerikanske og afrikanske bidrag
til USA og verden.
Bli med på en gledelig feiring av svartes kulturelle bidrag.
Med det 14. lovtillegget så vi bemerkelsesverdige fremskritt
hos frigjorte svarte folk.
Med føderale troppers nærvær ble de suksessfulle
innen handel, forretninger, jordbruk.
De ville tjene og lede.
"Øynene mine ser det, ørene våre hører det, hjertene føler det, det er ikke tvil.
Den svarte mannen er fri.
Den svarte mannen er en borger og er befridd."
Afroamerikanere er fylt av begeistring for frihet,
begeistring for hva det vil si å være fullverdige borgere.
Og vi begynner å få denne forvandlingen av svartes liv.
HISTORIKER
De ville også etablere institusjoner, som kirker.
AME-kirken og svarte baptistkirker sprer seg i Sørstatene.
Mange av de historiske svarte høyskolene og universitetene,
fra Fisk til Howard University i Washington, D.C.,
ble født i dette øyeblikket
som en måte for svarte å ha det institusjonelle grunnlaget
for å skape et nytt liv for seg selv i en verden de aldri hadde kjent.
Rekonstruksjonsperioden skapte hundrevis av svarte embetsmenn,
enten de var statlige lovgivere i sør
eller viseguvernører i sør.
Noen ble amerikanske kongressmedlemmer, og to senatorer,
og de tjente edelt.
Hiram Revels ble den første afroamerikanske senatoren.
"Washington, 25. februar 1870. Revels, den fargede senatoren fra Mississippi
ble sverget inn og gitt adgang til setet sitt.
Det var ingen ledige stå- eller sitteplasser i galleriene,
og å si at interessen var intens gir bare en svak idé om følelsen
som rådet gjennom hele prosedyren."
"Vi er midt i en spennende kampanje
på grunnlag av rettferdighet og politisk og juridisk likhet."
Jeg skjønner,
men nå som vi bor så nær hverandre
kan vi bli vant til hverandres væremåter og jobbe fredelig sammen.
Den berømte illustratøren, Thomas Nast, skapte en tegneserie:
Onkel Sam's Thanksgiving,
som var et eksempel på tankegangen på den tiden.
ONKEL SAMS THANKSGIVING-MIDDAG
Alle er ved dette bordet. Hvit, svart, urinnvåner, kineser…
Jeg tror folk aldri hadde sett det bildet.
JUSSPROFESSOR
Dette prøvde de å se for seg at de var med på.
Det 14. lovtilllegget ga liv til
det som kunne bli en ny flerkulturell nasjon,
et flerkulturelt demokrati som endelig levde opp til sine iboende prinsipper
som er nedfelt i erklæringen.
Og det varte ikke lenge.
Det som er tydelig er at det var krefter blant hvite i sør…
som var bestemt
på å få ting tilbake slik de hadde vært.
HØYESTERETT, 1853-61
"Mørke er den fasjonable fargen i disse regionene.
Vi har afrikanere på plass overalt rundt oss.
De er jurymedlemmer,
postkontoransatte, tollbetjenter.
De sørlige samfunnene vil være ødelagt til det blir en forandring
i alle regjeringsdepartementene.
Selv opprør er bedre enn ufølsomheten som ser ut til å råde."
Det 14. lovtillegget sier at alle er likeverdige under loven.
Så kommer det 15. lovtillegget som gir svarte menn stemmerett.
For noen i det hvite sør er det en farlig kombinasjon.
De to lovendringene endrer loven i sør, og for en stund ledelsen i sør også.
Men mange hvite sørlige sinn har ikke forandret seg,
og de vil gjøre alt for å ta tilbake makten.
Alt.
Vi vil leve i fred med hele menneskeheten, og spesielt med de hvite i sør.
Vi har samme interesser.
Men vi vil ikke ha lammets fred med løven.
Gi oss våre rettigheter.
Hvite sørstatsfolk marginaliserte svarte til et andreklasses statsborgerskap,
de levde underordnede liv, og i store deler av sør nesten som da de var slaver.
Og etter holocausten
var det en frihet.
På papiret i hvert fall.
Teknisk sett var slaveriet over,
men kampen for likestilling var akkurat i gang.
Som borgere, garantert sine rettigheter med den 14. lovendringen,
vender svarte amerikanere seg til domstolene for å få hjelp mot motstanden.
Før borgerkrigen eide de fleste av dommerne våre slaver,
eller de ble utnevnt av presidenter som gjorde det.
Det fjernet overraskelsen i kjennelsene deres.
Men 1870- og 1880-tallets domstol er annerledes.
Den har vært gjennom en borgerkrig.
Mange av dommerne ble utnevnt av presidenter som kjempet for unionen.
Denne domstolen burde være full av revolusjonære, ikke sant?
Nei.
Svarte amerikanere finner ikke en alliert i domstolene,
men hvite i sør gjør det.
Jeg tror at når mange tenker på motreaksjonen mot rekonstruksjonen,
så tenker vi på volden på bakken, vi tenker på Klanens vekst.
Vi tenker på svarte lover.
Men vi må også vite at høyesterett spiller en viktig og mektig rolle
i å returnere afrikanske folk til det som egentlig er slaveri.
Det 14. lovtillegget, seksjon 1, sier at du som borger
har privilegiene et statsborgerskap innebærer.
Ingen stat kan inngå kompromiss med dem.
Som menneske
har du rett til lik beskyttelse ved lovene og rettferdig rettergang.
Vel, skal de følges?
Det høyesterett gjorde i en rekke saker,
slakterhus-, Cruikshank- og borgerrettighetssakene,
var å undergrave den forpliktelsen.
REKONSTRUKSJON, 1865
SLAKTERHUSSAKENE, 1873
Slakterhussakene er blant de mest…
utskjelte og kritiserte avgjørelsene høyesterett har tatt.
Den sa at du fortsatt ser til delstatene, ikke den nasjonale regjeringen,
for å definere og beskytte rettighetene dine.
Dette svekket privilegiums- og immunitets- klausulen, og den har aldri kommet seg.
Ok, la oss analysere privilegene og immunitetene.
Det betyr rettighetene våre.
Privilegiene er frihetene våre.
Det er det vi har lov til å gjøre.
Og immuniteter er beskyttelsene våre, det vi blir beskyttet fra som borgere.
Og i USA står våre mest grunnleggende friheter og beskyttelser i Bill of Rights.
Ytringsfrihet, religionsfrihet, forsamlingsfrihet, rett til å bære våpen,
alle de gode greiene.
Det 14. lovtillegget gjør at du får de rettighetene
samme hvilken stat du bor i eller hvilken stat du reiser til,
og det er veldig viktig for svarte amerikanere,
som altfor ofte har blitt fratatt sine rettigheter avhengig av staten de er i.
Ved å begrense håndhevelsen av det 14. lovtillegget, ble lovtillegget ødelagt.
Lokale, hvite rasistmyndigheter brukte da slakterhussaken
til å si at det 14. lovtillegget ikke kan komme i veien for
våre lokale myndigheter ved å garantere borgerrettigheter.
SLAKTERHUSSAKER, 1873
I USA versus Cruikshank bestemte domstolen at det 14. lovtillegget
ikke beskyttet individuelle borgere
mot vold begått av private borgere.
"Det 14. lovtillegget nekter en stat
i å frata en person liv, frihet eller eiendom uten rettferdig rettergang,
men dette legger ikke til noe med tanke på rettighetene til en borger mot en annen.
Det ødela fundamentalt innholdet
i det 14. lovtilleggets mest grunnleggende garanti
om at den eneste måten svarte folk kunne få borgerrettigheter i USA på
var om de kunne beskyttes mot vold.
La meg se om jeg forstår.
Så det høyesterett sier er:
"Beklager, svarte amerikanere, hvis private borgere begår vold mot dere,
selv mord, så kan ikke føderale myndigheter gjøre noe med det,
selv om det 14. lovtillegget ble skrevet for å beskytte dere."
BORGERRETTSSAKER, 1883
Borgerrettighetssakene fjernet makten til borgerrettighetsloven fra 1875.
Domstolen sier at svarte ikke kan være fri
fra diskriminering i offentlige rom.
De kan ikke være fri fra diskriminering i teatre, hotell og så videre.
Det gjaldt privat handling, ikke statlig handling.
Når et operahus sier at "vi slipper ikke inn svarte",
da står ikke staten eller en offentlig tjenestemann bak.
Det er en privat bedrift.
Borgerrettighetssakene legaliserer segregering i private rom,
og sier at det ikke bryter med lik beskyttelse under det 14. lovtillegget.
Det bryter bare med menneskelig anstendighet.
Domstolen sier noe ødeleggende i borgerrettighetssakene
som faktisk er velkjent for svarte.
HØYESTERETT, 1883
"Når en mann har kommet fra slaveri, må det være et punkt i veien opp
der han slutter å være lovens favoritt."
Domstolen sier: "Hvor lenge må vi fortsette
med å skjemme bort svarte?"
Det må komme en tid da svarte, frigjort fra slaveriets lenker,
vil stå på egne bein.
Domstolen ble utålmodig.
"Vi kjempet en krig, og dere er nå fri. Hva mer vil dere ha fra oss?
Vi har andre ting å gjøre.
Bare gjør som dere blir fortalt."
Dette er 20 år etter at svarte mennesker har vært holdt i slaveri
i århundrer her i landet.
Høyesterett vasker allerede hendene sine for likhetsprosjektet.
Mye raskere enn noen hadde trodd
mistet folk i nord interessen for forandringen av Sørstatene,
og en appetitt oppsto, som sa:
"La oss legge dette bak oss.
La oss ikke være delt som land mellom nord og sør i resten av historien."
Og det var en appetitt for det som ble kalt forsoning.
Det var slutten på føderalt nærvær i sør.
Det var slutten på forpliktelsen til det 14. lovtillegget,
og det skapte en lang, mørk og pinefull vei
til det som ble Jim Crow-segregering.
MOTSTAND
VENTEROM KUN FOR FARGEDE
REX THEATRE FOR FARGEDE KINO FOR FARGEDE
Og så, selvfølgelig, i 1896,
avgjør høyesterett Plessy mot Ferguson…
PLESSY V. FERGUSON, 1896
…der domstolen opprettholder statlige lover som skaper segregering
så lenge de er adskilte, men like.
I Plessy mot Ferguson opprettholder høyesterett Louisiana-loven
som sier at alle togselskaper som frakter passasjerer i denne staten
skal sørge for like, men adskilte rom for de hvite og fargede rasene.
Der får vi "separate, men like".
Og det betyr ikke at du kan skylde på tog for segregering, hvor mye jeg enn vil.
Høyesterett har erstattet 14. med hvitt overherredømme som lov.
La oss undersøke den nye loven. Hva gjør separere egentlig?
"Separere" betyr å tvinge fra hverandre.
Det er et ødeleggende verb.
Jeg misliker uttrykket "skille klinten fra hveten".
Hvorfor så sur på klinten? Hva gjorde den? Se på separeres historie.
Først ble afrikanere separert fra kontinentet av slavehandelen,
så ble afroamerikanere separert fra familiene sine med slaveri.
Jim Crow separerer afroamerikanere fra utdanning,
rikdom, muligheter og rettferdighet.
Svarte i USA ble separert så mye
at vi fortsatt må ha en separat svart historiemåned
så amerikanere kan kjenne til våre bidrag. Det er så galt.
Nå skal vi se hva som skjer når du separerer lik fra beskyttelse.
"Under slaveregimet eide den hvite mann i sør negerens kropp og sjel.
Det var i hans interesse å hemme sjelen og bevare kroppen.
Den hvite eieren tillot sjelden at sinnet hans gikk så langt at han tok liv,
noe som ville medføre et tap på flere hundre dollar.
Men frigjøringen kom,
og den hvite mannens personlige interesse i negerens kropp forsvant.
Et nytt skrekksystem kom på moten.
Negeren ble ikke bare pisket og tuktet,
han ble drept."
KKK
Sørstatene ble et område med bemerkelsesverdig vold.
Når svarte menn får stemmerett, når de begynner å inneha embeter,
da får man åpenlyst politiske, organiserte grupper.
SØRLIG RETTFERDIGHET
Dette er perioden i USAs historie da åpenlys bruk av terrorvold
ble en normal del av det politiske livet.
Klanen og dens mange imitatorer
ble den voldelige grenen til en politisk motrevolusjon mot rekonstruksjonen.
Svarte begynner å bli truet av mobber.
De ble dratt ut av fengsler, ble angrepet om de ba om rettferdig behandling,
om de prøvde å stemme, organisere seg, skape politisk makt.
De ble brent, slått, torturert, druknet, hengt.
La oss kalle det hva det var, hjemmelaget amerikansk terrorisme.
PLESSY V. FERGUSON,1896
Den verste politiske massakren som hadde skjedd i USA
skjedde i Colfax i Louisiana som et resultat av et guvernørvalg.
Afroamerikanere som hadde fått militsrettigheter
samlet seg for å beskytte den nylig innsatte regjeringen
og ble kaldblodig massakrert.
Antatt antall er så høyt som 200 mennesker.
"De ble skutt ned uten nåde. Mange ble skutt i bakhodet og nakken.
Ansiktet til en ble fullstendig flatt av slag fra en pistol.
En annen hadde blitt kuttet over magen med en kniv etter å ha blitt skutt."
NASJONALGARDERAPPORT
MOBBER I SØR MANDAGENS SLAG
Det var ikke bare Colfax-massakren.
Gang på gang reverserte hvite i sør fremskrittene
gjort av tidligere slaver.
Vi ser at kulminasjonen av svart valgdeltakelse begynner å avta.
I 1901 var det ikke en eneste svart person
som tjenestegjorde politisk for Sørstatene.
Lynsjing ble håndhevingsverktøyet
for å sørge for at det 14. lovtillegget aldri ville bli realisert.
Mellom 1890- og 1950-tallet
skjedde det mer enn 4000 dokumenterte lynsjinger over hele landet,
fra Illinois til Mississippi og i mellom.
Og de lynsjingene var fundamentalt basert på forestillingen
om at svarte ikke bare var underlegne, men at de var født kriminelle.
Noen ganger trenger vi vitner i kampen for forandring.
Ida B. Wells er et av de sterkeste vitnene etter rekonstruksjonen
som skriver om det som skjedde på bakken i sør.
Som svart kvinne gir ingen henne denne autoriteten,
men hun tar på seg å være sin generasjons sannhetssiger.
Dette er en av de ekstraordinære historiene om
hva folk kan gjøre med seg selv.
Hun var en gravejournalist, borgerrettsforkjemper, aktivist
og tidlig grunnlegger av NAACP.
Hun var en sterk kvinne med en uforsonlig sans for rettferdighet.
Det som gjorde henne nasjonalt beryktet
var tapet av tre venner i Memphis.
Disse tre mennene eide en lokal matbutikk.
De var så vellykkede at de var en trussel mot hvite bedriftseiere,
og de ble drept av en hvit mobb.
"Det sies at Tom Moss tryglet for sitt liv,
for sin kone, sitt barn og sitt ufødte barns skyld.
Da de spurte om han hadde noe å si, sa han: 'Be folket mitt om å dra vestover,
det er ingen rettferdighet for dem her.'
Alle i byen kjente og elsket Tom.
Han eide sitt lille hjem, sparte penger
og gikk inn i butikken med samme ambisjon som en ung hvit mann ville hatt.
Han mente som meg at vi bør forsvare den rette sak
og kjempe mot urett der vi så det.
Noen må vise at den afroamerikanske rasen
blir mer syndet mot enn den synder,
og det ser ut til å ha falt på meg å gjøre det."
Hun var den første som begynte å telle og dokumentere antall lynsjinger.
SØRLIG SKREKK LYNSJELOV I ALLE SINE FASER
3436 MENNESKER LYNSJET, 1889 TIL 1922
Ida B. Wells oppmuntret svarte til å innse at de må kjempe,
at de må slå tilbake mot dette tyranniet.
De må snakke mer kritisk om regjeringens manglende beskyttelse.
"Bare under stjernene og stripene er menneskelig holocaust mulig.
Modige mennesker samles ikke i tusentall for å torturere og myrde ett individ,
så kneblet og bundet at han ikke kan gjøre svak motstand engang."
Lynsjinger ble store skuer barn slapp ut av skolen til,
fotografier ble ofte tatt og publisert som postkort…
Et postkort sa: "Jeg var med på negergrillingen."
Det var ikke bare Ku Klux Klan,
dette var ikke folk med kapper.
Dette var bankfolk, lærere, leger og politifolk
som utførte voldshandlinger med full straffrihet.
Denne rasistiske terrorismen, volden,
er en måte å si "ikke ta hensyn til det 14. lovtillegget" på.
"Jeg vet at det står at dere har lik beskyttelse.
Jeg vet at det står at dere er fullverdige borgere,
men her er de som kontrollerer loven i denne kommunen,
i denne byen, i denne delstaten."
Ida B. Wells ble overfalt
av en mobb som brente ned trykkeriet hennes.
Hun ble truet, og flyktet til slutt fra Memphis
siden hun ikke kunne bli der av frykt for livet sitt.
Denne volden hadde store konsekvenser for det amerikanske samfunnet.
For det første ble landets demografiske geografi formet av denne raseterrorismen.
De svarte i Cleveland, Chicago, Los Angeles og Oakland.
Seks millioner svarte dro til de samfunnene som flyktninger fra terror.
Ida B. Wells kom til Chicago tidlig på 1900-tallet
for å hjelpe svarte fra sør som ankom byen
med å tilpasse seg de nye forholdene.
Hvis vi ser på historiene til de som forlot terroren i sør
for mulighetene i det lovede landet i nord,
var det de ofte fant tomme løfter.
"Den svarte skyggen av lovløshet i form av lynsjing
sprer sine vinger over hele landet."
La meg være klar på hva de tomme løftene var.
I 1919, i Idas nye hjemby Chicago,
etterlot dager med vold mot svarte Chicago-boere nesten 40 mennesker døde,
hundrevis skadde og over 1000 hjemløse.
Motstanden er ikke lenger et sørstatsproblem.
Det er nå et amerikansk problem.
Fiendtlighet utvikler seg. Svarte lærer en bitter lærepenge:
At volden i nord ikke er forskjellig fra volden i sør.
Din gulltenner-gullkjede-bærende,
stekt-kylling-og-kjeks-spisende ape, bavian,
stort lår, hurtigløpende, høythoppende, spydkastende,
360-graders basketdunkende svarting.
Ta din jævla pizza-pizza og pell deg tilbake til Afrika.
Ida B. Wells tok sin anti-lynsjekampanje
til den internasjonale meningsdomstolen,
hun reiste til ulike steder i Europa,
og beskrev rasisme og lynsjing som en styggedom
for en såkalt sivilisert nasjon.
Det er forbløffende at det ikke har vært en film om denne kvinnens liv.
Virkelig en av de ekstraordinære kvinnene i landets historie.
Det er en grunn til at Wells ikke har fått sin Oscar-vinnende biografifilm ennå,
og til at hun ikke vant Pulitzer-prisen før i 2020,
89 år etter at hun døde.
Det er av samme grunn som at du kanskje ikke er så kjent med det 14. lovtillegget.
Fordi den tidligere konføderasjonen
fikk avslutte klippingen av filmen om borgerkrigen.
I denne nye historien var sør et perfekt samfunn,
offer for nord, og urettferdig ødelagt.
Denne myten, kalt "den tapte saken", sier at slaveri ikke var så ille.
Derfor trengte vi aldri det 14. lovtillegget.
Noen ganger er det å lage en ny historie
lettere enn å konfrontere fortidens harde realiteter.
Rekonstruksjonen mislyktes ikke så mye som den ble beseiret.
Den innleder det vi kaller mytologien om den tapte saken,
som blir viktig etter borgerkrigen.
Ideen om at sør hadde kjempet en edel kamp,
det gjennomsyret de hvites samfunn.
Tapt sak-ideologien ble til en seierfortelling.
Det de feiret i sør var seieren over rekonstruksjonen.
Vi så det da konføderasjonens ikonografi
ble gjenopprettet i sør med monumenter og minnesmerker.
Monteringen av disse enorme, faraoaktige monumentene…
er virkelig en slags sosial seiersrunde,
som symboler på hva Sørstatene er.
Dette er gudene våre.
KONFØDERASJONENS DØTRE
Mine ordre fra general Lee er å holde Mason-Dixon-linjen,
og at ingen yankeer krysser den.
General Lee?
Krigen mellom delstatene tok slutt for nesten 90 år siden.
Jeg stirrer ikke på klokken,
og til jeg hører offisielt fra general Lee,
skal jeg skyte enhver yankee som setter sin fot på sørlig jord,
så stikk, yankee!
På 1900-tallet hadde filmmediet blitt ekstremt viktig.
Det hvite rasisteposet En nasjons fødsel
og en av tidenes mest populære filmer, Tatt av vinden,
ble svært populære visjoner
om betydningen av borgerkrigen og rekonstruksjonen,
ikke bare for folk i sør, men for mange i nord også.
Filmer som En nasjons fødsel
prøvde å fortelle en ny historie om motet og edelheten
i arbeidet med å bevare slaveriet,
konføderasjonen, for å forsterke ideen om at Sørstatene aldri gjorde noe galt.
Selve omskrivingen av historien
var en annen stor del av narrativet om svart underlegenhet.
Det er en mytologi om rekonstruksjonen om at det var USAs demokratis bunnpunkt.
Og grunnen var at afroamerikanere fikk makt,
rett til å stemme og ha politiske embeter, derfor kom korrupsjon og dårlig styring…
I smerte over hans folks ødeleggelse.
…som Klanen til slutt reddet Sørstatene for.
Da filmen ble vist i Det hvite hus,
ga Woodrow Wilson et amerikansk godkjenningsstempel
til denne nye verdensordenen, der det ville være vold og terror.
"De hvite mennene i sør ble opphisset av selvoppholdelsesinstinktet
for å kvitte seg med byrden av uvitende negeres stemmer.
Negerregelen ble endelig satt en stopper for i sør,
og det naturlige herredømmet til de hvite, den ansvarlige klassen, ble opprettet."
Da En nasjons fødsel hadde premiere, eksploderte KKK over hele USA,
de ble større enn noensinne.
Å ha disse bildene brent i folks sinn gjennom dette nye populære mediet
forsterket ikke bare hvit overlegenhet,
det hjalp også med å antenne en ny rasemessig hevn.
BLACK WALL STREET-MASSAKREN TULSA, 1921
På alle tenkelige måter prøvde forfattere, journalister og forskere å bevise
at svarte var mindreverdige og en farlig trussel mot sivilisasjonen.
Det har gjort det mulig for hvite, som knapt har samvittighet,
å i alle generasjoner kun skape negeren de ønsker å se.
Ja, frue.
Hvem var damen jeg så deg med i ettermiddag?
Det var ingen dame. Det var kona mi.
Det gamle sør og tapt sak-ideologien
ble en slags kulturell flukt,
med et sentimentalisert gammelt sør som hadde vært en ordnet sivilisasjon
der svarte stort sett var tilfredse folk,
som hadde funnet sin plass i tingenes orden.
Det var begynnelsen på gjenfortellingen av borgerkrigshistorien.
HVORDAN NEGRENE LEVDE UNDER SLAVERIET
SLAVERIET VAR IKKE KRIGSÅRSAKEN AVSLØRING AV LØGNEN OM BORGERKRIGEN
Vil du beskrive hvordan det var på plantasjen da du var ung?
Det var en lykkelig tid.
Alle var fornøyde.
Vi har aldri hørt om alt det vi hører om i dag.
Og så er det ingen skam å si at de er som barn.
Når vi sier det, er det fordi de er som glade barn.
Det var alltid motstandere
til dette sentimentaliserte tapt sak-synet på krigen,
men stort sett vant de ikke kulturkampen,
den litterære kampen om hjertene og sinnene i den amerikanske fantasien.
Det var et land med ryttere og bomullsåkre
kalt Det gamle sør.
Her i denne vakre verdenen tok ridderligheten sitt siste bukk.
Her var det siste som ble sett av riddere og deres vakre kvinner,
av herre og slave.
Se etter det kun i bøker…
for det er bare en drøm man husker.
En sivilisasjon… tatt av vinden.
Disse historiene sivet inn i det amerikanske sinnet.
De kunne rømme inn i denne ordnede, eldre sivilisasjonen før krigen.
Om de var engstelige eller fornærmet
eller redde for alle de nye immigrantene som kommer til USA,
og alle de voksende storbyene,
og all industrien som virket som om den var ute av kontroll.
På plantasjen utenfor Charleston,
der familien hans har bodd i åtte generasjoner,
ble Norwood Hastie spurt om han synes at slaveri var umoralsk.
Nei, jeg synes ikke det, for…
når en slave kom fra Afrika, kunne han ikke snakke språket.
Han var helt utrent til å gjøre enhver jobb som ville passe i sivilisasjonen.
Noen måtte ta seg av ham.
Så jeg synes at slaveri måtte til i de tidlige dagene,
men det er vanskelig å ta liv av skikker. Det tar lang tid,
og alle visste for årevis siden at negeren måtte bli likestilt.
Men i sør vil hvites holdninger endre seg over tid.
Jeg er mye mer liberal enn for fem år siden,
og jeg vet at jeg vil være mye mer liberal om fem år,
og jeg tror nesten alle andre er i den kategorien.
Hva har gjort deg mer liberal?
Erkjennelsen av at negeren
er et menneske som alle andre.
Hastie, hva trodde du vi var
før du begynte å tenke på oss som mennesker?
Vel, på en måte så vi på dere som et overlegent kjæledyr.
Jeg ble født i 1950 i sør.
Dette er perioden med mye segregering.
SEGREGERING FOR EVIG STANS RASEBLANDING
Vi var i et miljø som var nesten fullstendig
formet av ideologien om den tapte sak,
ideen om at konføderasjonen hadde vært kulminasjonen i amerikansk historie
og at det hadde gått nedover siden da.
Når du har vokst opp med det, er det altomfattende,
visjonen om hva Amerika er, det viser seg å være en visjon om hvitt overherredømme,
og du vet det ikke engang.
CHARLESTON I SØR-CAROLINA
I 1861 var Sør-Carolina den første staten som sto opp for rettighetene sine.
Historien til det flagget har så mye å gjøre med den sørlige arven.
Ikke slaveri.
Jeg er her for å forsvare arven min, og arven min er ikke slaveri.
Familien min eide aldri slaver. Jeg har ingen.
Det representerer slaveri samme hva de sier.
Flagget burde ikke heises i Sør-Carolina. Vi vil ha det ned, for det er respektløst.
Vi kommer for å vise støtten vår for å beholde historien og arven vår,
for det var den som skapte USA.
Det pynter på konføderasjonen…
Konføderasjonen eksisterte kun for å beskytte slaveriet.
Vi er stolte av arven vår og ærer våre forfedre.
Det handler om arv, om stolthet.
Her er vår arv. Det er hvem vi er.
Dette er alles arv.
Folk som sier "det er flagget mitt, arven min",
arven deres er slaveri, undertrykkelse og KKK-terrorisme,
det er det flagget står for.
Dette er en del av hvem vi er.
Problemene i Sør-Carolina, over hele verden,
er ikke på grunn av en film eller et symbol, men det som er i folks hjerte.
Hvordan rekonstruerer du Amerika?
Herr taler, jeg kommer i dag for å gi deg et perspektiv du kanskje ikke har hørt.
Som pastor i en kirke,
i en menighet i Charleston County, Mount Horr AME-kirken…
SØR-CAROLINA-SENATOR
…hørte jeg på historiene og smerten
til folk som føler seg så fornærmet av at et flagg
som har blitt brukt som et symbol for å brutalisere,
demoralisere og ydmyke dem, fortsatt henger ved delstatsforsamlingen vår.
La oss være et skinnende eksempel på denne store staten,
for alle vi representerer,
på at for kanskje første gang i vår store historie,
så er vi villige til å gjøre ikke det som er i vår egeninteresse,
men det beste for hele Sør-Carolina,
og jeg sier til dere igjen i dag…
I april 2015 var jeg på en konferanse i Charleston i Sør-Carolina.
En bemerkelsesverdig konferanse om slutten på borgerkrigen.
Men hovedtaleren for dagen var pastor Clementa Pinckney.
Jeg står med blandede følelser, med glede, men også som en Guds mann med tristhet,
når jeg vet at så mange døde for andres frihet.
Pinckney hevdet, som en pastor gjør, at siden borgerkrigen
hadde vi oppnådd et nivå av forsoning.
Han hedret til og med konføderasjonsveteranene.
Hans "med-sørcarolinere", sa han.
Vi sang "America the Beautiful",
og jeg holdt et program med pastor Pinckney.
Vi sang fra de samme trykkede tekstene.
Et av de mest bemerkelsesverdige historie- arrangementene jeg hadde deltatt i.
Problemet kom selvsagt to måneder senere.
…rapporterer at det har vært skyting i en kirke i Charleston i Sør-Carolina.
Det var Clementa Pinckney.
AKTIVIST/KUNSTNER
I 1961
heiste Sør-Carolina et konføderasjonsflagg over delstatsforsamlingens kuppel,
og de skrev i loven at flagget ikke kunne senkes av noen grunn
uten godkjenning fra forsamlingen.
Vel, det var der flagget var i 2015 da en hvit rasist ved navn Dylan Roof
gikk inn i en historisk svart kirke, Mother Emanuel AME i Charleston,
og drepte ni svarte sognebarn under et bønnemøte.
Et av de dødeligste angrepene mot en svart kirke i USAs historie.
Et av ofrene er pastoren i kirken, senator Clementa Pinckney.
Senator Pinckney var delstatsforsamlingens moralske samvittighet.
Da tiden kom for å begrave pastoren i Mother Emanuel,
ble kisten hans ført i prosesjon gjennom gatene,
og delstaten Sør-Carolina tok ned det amerikanske flagget,
men på grunn av loven de hadde skrevet forble konføderasjonsflagget hevet.
Det sendte en klar beskjed om at selv om sør tapte borgerkrigen,
hersket hvitt overherredømme over alle andre former for makt.
Jeg har en dyp personlig tilknytning til slaveriets historie i Sør-Carolina.
Forfedrene mine var slaver i Sør-Carolina,
slektninger har fortalt meg om opplevelsen deres med Klanen.
Jeg følte sterkt at en ytring var nødvendig.
Frue! Kom deg vekk fra stangen.
Frue!
Dere kommer mot meg med hat, undertrykkelse og vold.
-Flagget skal ned i dag. -Kom deg ned fra stangen.
Selvsagt visste jeg at jeg ville bli arrestert,
men vi kunne ikke fortsette slik lenger.
Det er ingen automatikk i fremskritt.
Det er ikke noe uunngåelig ved fremskritt.
Fremskritt kommer av at folk tar valg.
Det virker for meg som om Pinckney og sognebarna hans
døde i et fryktelig offer
kanskje for å tvinge resten av landet
til å endelig ta et oppgjør,
hvis vi kan det,
med betydningen av konføderasjonen, borgerkrigen,
frigjøring og det 14. lovtillegget
i vår stadig repeterende nåtid.
STÅ IMOT
SØR-CAROLINAS DELSTATSFORSAMLING 10. JULI 2015
MISSISSIPPIS DELSTATSFORSAMLING 30. JUNI 2020
Monumentene feirer en fiktiv konføderasjon,
de ignorerer døden, slaveriet, terroren det faktisk sto for.
Vi kan ikke være redde for sannheten.
IDA B. WELLS' PLASS
"MAKTEN HAR ALDRI OPPGITT NOE UTEN KRAV, OG DEN VIL ALDRI GJØRE DET."
FREDERICK DOUGLASS
Fremskritt kommer ikke uten motstand.
Det er ikke en rett linje.
Det er rotete. Det haster.
Selv folk som sympatiserer med saken sier noen ganger:
"Vent, det er større problemer."
Eller: "Det er for mye, for raskt."
Men for de som lider
kan ikke rettferdighet vente.
Vi vil kunne ta hverandres hender og synge som i den gamle negro spiritualen:
Endelig fri, takk, allmektige Gud, vi er fri…
Vi er i en unntakstilstand.
Ingen rettferdighet, ingen fred.
Hendene opp, ikke skyt.
USA, dere har bevist i 435 år nå
at dere ikke respekterer svarte liv.
Black lives matter!
Dette er en koordinert aktivitet som skjer i hele landet.
Nok er nok.
Det er på tide at vi står opp og sier: "Ta kneet av halsen vår."
Jeg får ikke puste.
Vi skal hedre det faktum at jeg må kjempe meg gjennom alle disse folkene
for å si at livet mitt betyr noe.
Det er heldig for dem at svarte ser etter likhet og ikke hevn.
La oss få Tatt av vinden. Kan vi få Tatt av vinden tilbake?
Tekst: Knut Normann