NETFLIX UVÁDÍ
- Jo. - Dáte si?
Dobré ráno. Přeju hezký den!
Ahoj.
Izzy!
Děti, otvíráme. Tak honem, pojďte!
Díky, Izzy.
Pomalu.
- Nemusíš je pořád krmit. - Ale musím. Jsem Italka.
Koblihu?
- Ahoj, Nate. - Ahoj.
- Paní Johnsonová. - Izzy!
- Dvě koblihy za noviny, prosím? - Proč ten odpad čteš?
Mají nejlepší nadpisy.
„Návštěva sexy prince zvyšuje teplotu ve městě.“
Ale vážně, co to má s vlasy?
Kde je propána Lavania?
Východně od Aldovie.
Izzy! Salón!
SALÓN KRÁSY BELLISSIME
Destiny, vezmi si tašku!
- Co hoří? - Mikrovlnka.
- Tak jo. - Živě z Bellissime.
- Máme tu obrovský požár. - Zařídím to.
Hej, holky. Mám pro vás tip.
Až bude příště hořet, opusťte budovu.
A co naše věci?
- Isabello, zachránila jsi nás. - Dobře, fajn.
Řekne mi někdo, co se stalo tentokrát?
- Chtěly jsme si dát snídani… - A nahřát natáčky.
Jo, a ty fény, jak jsi říkala…
Vážně? To jsem řekla?
Jo.
„Nikdy nepoužívejte mikrovlnku, když jsou zapojené natáčky a fény.“
To je tu nově?
- Babi! Ale ne, ten kouř! - Mami!
Co se děje? Usnula jsem.
Mami. Skoro jsme tu umřely.
Možná jsme mrtvé, ale ještě o tom nevíme.
Ne, to by tu byl Angelo.
Nejsme mrtvé.
Ale možná by to tak bylo lepší, protože tohle nás bude stát jmění.
Ale, ale. Izzy.
Dougu, pokud máš rád svoje prsty, netleskej na mě.
Isabello, nebuď hubatá.
Víš, že za to nemůžu. Je tu třeba kompletně vyměnit elektřinu.
Majitel si myslí opak.
Nech mě s ním promluvit, vysvětlím…
Najal si mě, aby nemusel jednat s lidmi jako ty.
Koukej na to!
Fény, natáčky, mikrovlnka…
Přetížili jste zásuvky.
Kdybych to za vás vždycky nevyžehlil, majitel by vás dávno vyhodil.
Kolik to bude tentokrát?
2 000 dolarů.
- To je vydírání. - Panebože!
Rozmlátíme mu kolena.
Ty nemáš srdce?
Hele, pokud nemáte peníze,
majitel to tu může pronajmout někomu, kdo je má.
Ale nižší nájem nikde neseženete.
Mám peníze.
- Izzy, tvé úspory na cestování ne. - Ne, zlato, ne!
To je v pořádku.
- Přispějeme ti. - To nic.
Díky. Je to moje zodpovědnost.
Pokud je tam něco navíc, kup si duši.
Víte, co se mi na téhle čtvrti líbí?
- Trubky! - Co?
Zlato, co budeme dělat?
To nic.
Zvládneme to. Jako vždycky.
Nic se neděje.
V jednu máte oběd s rodiči v Tavern on the Green,
pak schůzku se starostou, pak návštěvu umělecké školy
a nakonec přesně v osm v Guggenheimu váš zásnubní večírek.
Waltere, co říkáš na tuhle košili?
Vynikající.
Je vynikající? Co je na ní vynikajícího?
Jste v ní vy.
Královna chce, ať si vezmete něco od amerického návrháře.
Ale je odporná. Nemám pravdu?
Promiňte?
Co říkáte na tuhle košili?
Vypadáte nádherněji než tyhle růže, Vaše Výsosti.
Může mi někdo říct pravdu? Nic víc nežádám.
- Pravdu? - Ano.
Pravda je, že vypadáte skvěle.
Přál bych si někdy s někým zažít skutečnou konverzaci.
Mám vám někoho přivést?
Potřebuju ostříhat.
Jistě. Dám to do zítřejšího itineráře.
Ne. Vypadám, jako bych měl paruku. Potřebuju ostříhat dnes.
Na to není čas.
Waltere, můžeme na chvíli předstírat,
že mám trošičku kontrolu nad svým životem?
Rád bych se dal dnes ostříhat.
- Jistě, Vaše Výsosti. - Díky.
Zavolej do Belle.
Je to nejlepší kadeřnictví v New Yorku. Chodí tam každý, co něco znamená.
Vytoč Belle, nejlepší kadeřnictví v New Yorku.
SALÓN KRÁSY BELLISSIME
„SAKRA NEJLEPŠÍ KADEŘNICTVÍ V NEW YORKU!“
Ano?
Dobrý den. Rád bych mluvil s majitelem podniku.
To jsem já. Co chcete?
Ano. Volám jménem svého zaměstnavatele, prince Thomase z Lavanie.
- Jsem jeho komorník. - Jo, a já jsem královna Genovie.
- Prosím? - Kdo je tam?
Carlosi, ten falešný přízvuk je hrozný.
Potřebuji stylistu, který prince co nejdříve ostříhá.
Váš salon má hvězdná doporučení.
Vydržte chvilku.
Hej, D. Jaká je telefonní předvolba Lavanie?
+85. Proč?
- Všichni držte pusy. - To volá berňák?
Kolik přesně bych za to stříhání dostala?
Můj čas je velmi cenný.
Obvykle si účtuji více, ale tohle je pro dobrou věc.
Dobrá. Tak ve dvanáct?
Budu tam.
Kdo to byl?
Mám ostříhat prince, který je tu na návštěvě…
Prince Thomase.
…za 500 dolarů.
Můj ty…
Víš to jistě?
Znělo to opravdově. Panebože. Co si vezmu na sebe?
- Chceš moji zlatou kombinézu? - Ano.
- Ne, musí to být vkusné. - Proto ti nabízela tu zlatou.
Holky, tímhle se můžeme proslavit. Musím vypadat sofistikovaně.
- Kdo to je? - Nějaká nicka.
To je drzost!
Promiňte.
Nemáme záchody pro veřejnost.
Nesháním záchod. Sháním chlapíka jménem Walter.
Dobrý den.
Já jsem Walter.
Zdravím, jsem Izzy, majitelka salónu.
Volal jste mi.
Páni, přesně tak jsem si vás představovala.
Ten oblek a kapesníček, všechno jak má být.
Jistě. Tudy, prosím.
Ježkovy podělaný voči.
Vypadá to jako každé apartmá, které jsem v životě viděla.
Na jedno brdo.
Mohu vám představit prince Thomase z Lavanie?
Zdravím.
Jsem Izzy ze 183. ulice.
Prosím, nemusíte se uklánět.
Já vím. Musím se vám poklonit, jen pokud jsem občanem vaší země.
Dělám to, abych si udělala očko.
Víte, jak zdravit královskou rodinu.
Jen co jsem našla cestou v metru.
Psali, že to má být jasně oddělený pohyb,
máte se rovnat pomalu a zachovávat oční kontakt.
Můžeme začít?
- Děje se něco? - Nesmím se vás dotknout jako první.
„Kontakt nesmíte iniciovat vy, ale sám člen královské rodiny.“
Ano. Tohle patří k pravidlům, která důrazně prosazujeme.
Jednou mě někdo poplácal po zádech při přehlídce.
- Co se stalo? - Víckrát jsem ho neviděl.
Postarali se o něj.
Co?
To nedělejte. Už tak jsem dost nervózní.
- Tak. Už jsem se vás dotknul. - Děkuji.
Vážně, už to nedělejte.
Dobrá. Tak jak to chcete?
Poraďte mi.
Vaše Výsosti. Váš čaj?
Neobjednal jsem si čaj, díky.
- Ale řekli mi, že… - Objednala jsem ho já.
- Nechcete ho? - Ne.
Slyšela jsi. Běž!
Samozřejmě. Omlouvám se.
Neschopná. Naprosto neschopná.
Zavolám pokojskou.
Hej, nic se neděje.
To nic. Každý někdy něco rozlije.
Děkuji.
Tak jaký střih by mi podle vás seděl?
Proč jste nic neřekl?
Ta dáma byla tak zlá a vy jste tu jen seděl.
No, mně nepřísluší nic říkat.
- Nepřísluší? - Ne…
Není ta žena vaším odrazem?
Kdybych tak jednala s klienty, přijdu o ně.
Já jsem princ. Nemám žádné klienty.
Vážně? Lidé, kteří žijí ve vaší zemi, nejsou jako vaši klienti?
Ne. Jsou to poddaní.
Jo. Poddávají se vašemu mizernému chování.
Možná byste mě měla jen ostříhat.
Opatrně.
Víte co?
Možná byste se měl ostříhat sám.
Co to děláte? Ještě jste mě nedostříhala.
Něco se vám nelíbí?
Jo, nelíbí.
On! A vy taky.
Ale ta košile je vážně boží.
Panebože!
Do jakého salónu jsi to volal?
Proto si na to musíš dávat bacha. Budeš závislá.
Škodí to tvýmu zdraví.
Pane můj, kde jsi byla? Volala jsem ti.
Promiň, telefon se vybil a domů jsem musela pěšky.
- Co? Z centra? Sedni si. - Grazie, Nonno.
Proč jsi nejela metrem?
Neměla jsem prachy. Počítala jsem s těmi 500 dolary.
Princ ti nezaplatil?
Boháči pracantům nikdy neplatí.
Ne, tak to nebylo. Já…
jsem ho vlastně nedostříhala.
- Viděla jsem nespravedlnost… - Isabello. Ty a tvoje nespravedlnost!
- Co jsi udělala? - To je fuk.
Viděl, že se někdo chová hrozně, a bylo mu to fuk.
Princ má být galantní, má se zastat obyčejných lidí.
- Princ má… - Nebýt v našem obchodě.
Prosím, nenechte se rušit.
- Mluvila o jiném princi. - Jo, dneska stříhala dva prince.
- Stává se to pořád. Prostě… - Co tu děláte?
Zapomněla jste nůžky.
Taky jsem doufal, že byste mohla dokončit to stříhání.
Odešla jste narychlo a…
Podívejte se na mě. Téměř nemůžu stát rovně.
Promiňte. Jsem dost unavená.
Isabello.
Chápu. Aspoň mi dovolte vám zaplatit a omluvit se.
Přísahám, že mám i příjemnější stránku.
Jo.
Ale sloužícím ji neukazujete.
- Je to jako Popelčin střevíček. - Ale peníze.
Křeslo čtyři.
- Děkuji. - To je tady. Posaďte se.
Protáhnu se.
Jen dám tohle pryč.
- Sedněte si. - Sedněte si.
- Teď jsem ho myla. Je čisté. - Díky.
- Jsem unešená. - Já též.
Jste v každých novinách, všude.
- Nechápu, že jste tady… - Nevím, co dělat.
- Dáte si? - Ne, nedám. Děkuji.
Jez!
Vypadá to skvěle, ale brzy jdu na večeři.
Co to má znamenat? Nechystám jídlo, aby se vyhodilo.
- Nonno, řekl, že nechce. - Ten hubeňour musí něco sníst.
Není to princ. Je to panáček ze špejlí.
Nonno, dost!
Co? Stejně mi nerozumí.
To je fakt. Italštinu bych měl oprášit.
Jez.
Takové jste pořád?
To ještě nic není.
Teď něco zažijete.
Mami!
Úžasné!
Tak jo. A je to. Hotovo.
Děkuji. Líbí se mi to.
Isabella je nejlepší.
Dejte její vizitku kamarádům princům.
Dělá všechno. Vlasy, make-up, nehty, depilaci třísel.
Mami, to už je příliš informací. To nemusí vědět.
To je Izzyino. Chtěla cestovat a poznat svět.
No, svět na vás čeká, přímo za těmito dveřmi.
Jo, řeknu komorníkovi, ať to zařídí.
Nebyl by příliš velký problém, aby mi někdo ukázal kudy na metro?
- Já to udělám. - Já můžu.
Isabella ti to ukáže.
Pojďte.
Víte, nemyslela jsem, že jezdíte metrem.
Ano. V mládí jsem chodil do amerických škol a hodně jsem cestoval.
Z každého místa se snažím vidět co nejvíc.
Snažím se zapadnout.
Máte na sobě smoking a sleduje nás auto. Takhle chcete zapadnout?
Protokol, bohužel.
Tak se pobavíme. Zastavte.
Jedna, dvě, tři, stát!
Co když se rozběhneme?
- Zjistěme to. - Jo!
Běžte!
Tudy! Běžte!
Panebože.
Myslím, že jsme jim způsobili infarkt.
Jo, to nevadí.
Malá pomsta Walterovi.
Přiznal, že jeho telefon udělal chybu, když vám volal.
Chtěl zavolat do salónu s názvem Belle?
Jo, to dává větší smysl.
Tam chodí ti důležití.
Ale střih začíná na 700, zbytečně vyhozené prachy.
Stejně vás ostříhám za 29,99.
Ale já vám platil 500.
No, to mi Walter nabídl. Já jsem jen dobrá obchodnice.
Jsem rád, že tu chybu udělal.
Lepší večer jsem nezažil… no, už hodně dlouho.
Já myslela, že pojedete metrem.
Rád bych vás odvezl zpět do salónu.
Ne, díky.
Je krásná noc a já se chci dívat na hvězdy.
Jaké hvězdy?
Jak jako, jaké hvězdy?
Sirius. Vega.
Kde je Vega?
Hele, je přímo…
tamhle.
Jsem zvyklá koukat na hvězdy ve městě.
Nádhera.
Promiňte, Vaše Výsosti. Brzy začne váš zásnubní večírek.
Ovšem.
Tak tedy…
rád jsem vás poznal, Izzy.
Já vás taky.
Nejste tak hrozný…
když se nechováte jako princ.
Za koho se ti kadeřníci považují?
Ne. Věřte, že já prokazovala laskavost jí.
Ne, nedělám to pořád.
Dobrý den.
Vydržte.
No tak, vy dva. Pojďte. Pusu.
- Mami! - Lauren.
To mám na památku.
Na památku.
- Zavěsila. - Jaké je plánování svatby?
Šíleně drahé.
Bylo tu pár překážek, ale nic hrozného.
Nic hrozného? Odřekla nám už čtvrtá vizážistka.
Nevím, co budeme dělat. Dochází nám čas.
Pokud mohu, co byste řekl na slečnu Isabellu, Výsosti?
Isabellu?
Je to majitelka salónu, Bellissime.
Stříhala vlasy princi.
- Stříhá i strojkem? - Zvládají vše.
Byl jsi s ní spokojený?
Ano. Nejlepší salón v New Yorku.
Je těžké sehnat tam rezervaci.
Jsou velmi populární.
Tak to je musíme dostat.
Dostaneme je.
- Ty se mi líbí. Jsou pravé? - 24karátové.
Tady jsi, Rochelle.
- Vždycky vím, kde tě najdu. - Hotovo.
- Není zač. - Ahoj, Izzy.
Uvidíme se zítra.
- Děláš toho pro ně příliš. - To je fakt.
- Dělám to ráda. Není to žádný problém. - Ale je.
Izzy, už stárnu.
Rád bych centrum předal někomu, komu důvěřuju.
Lichotíš mi, ale o řízení komunitního centra nic nevím.
Ne! Protože jsi kadeřnice.
- Nate, padej. Ven! - Ale…
Ven!
Mami! To bylo neomalené. I na tebe.
Co? Stejně později přijde na lasagne
a navíc, ty pracuješ tady.
Přímo tamhle.
Patříš sem.
Ke mně.
Dobrý den.
Waltere. Zapomněl tu princ něco?
Naopak. Jménem rodiny LaMottových a královské rodiny
by vám princ Thomas rád učinil nabídku.
Aha.
- Myslí to vážně? - Velmi.
- Co tam stojí? - Jo, co píše?
„Žádáme salón Bellissime, aby se postaral o účesy a make-up na královské svatbě
v Lavanii
za 50 000 dolarů.
Ty vizitky jsou úžasné.
My všechny?
Všechny.
Panebože!
Ne, počkat.
- Nemůžeme jet! - Cože?
Kdo se postará o salón? Máme zákazníky.
Tohle je životní šance. Táta by chtěl, abych jela.
My dvě tu zůstaneme a postaráme se o salón.
Pusť děvčata, ať jedou a trochu se pobaví.
Ale je to tak daleko.
Isabello, co když se ti něco stane?
Mami, pokud tu zůstanu, nikdy se mi nic nestane.
Co mám vyřídit princi?
No tak.
Řekněte mu, ať si drží korunu, protože Bellissime přijede!
To je moje holka!
Jedeme do Lagunie nebo kam…
Mami!
Ach, božínku!
Tohle je chaos. Koukej.
Propáníčka!
Jakže se to tam jmenuje?
- Lavania. - Jo, jedeme tam!
Viděly jste někdy něco tak krásnýho?
Je to tu bombastický.
Žádný znečištění, žádný graffiti a žádný domy.
- Vlastně mě to trochu děsí. - Je to zadarmo?
Divně to smrdí.
Tamhle je hrad!
Panebože!
Ahoj všichni. Jsme v Lavanii a je to…
Vítejte v Lavanii.
Waltere, jak je?
Musím tě toho hodně naučit.
Tudy, dámy.
To je neuvěřitelný. Bože můj!
Ti, co pracují na svatbě, spí všichni na hradě?
Jen vy tři. Princ Thomas chce,
aby váš první pobyt v Lavanii byl nezapomenutelný.
- Kdo jsou ti staří plesnivci? - D!
- Co? - To jsou mí příbuzní.
Vaše Výsosti. To je nečekané překvapení.
Chtěla jsem říct, že vypadají výborně a vyspěle.
Ne, máte úplnou pravdu.
Jsou to plesniví staříci.
- A jak se zdá, já po nich zdědil nos. - Jak se vůbec můžete dívat do zrcadla?
Catherine, otče, rád bych vás někomu představil.
To jsou stylistky z New Yorku, o kterých jsem vám říkal.
Ano, samozřejmě. Vítejte.
To je…
To je velmi zajímavé…
To je polštář na krk.
Vymění ho za váš náhrdelník.
Ne doopravdy. Je váš.
Chápu.
- Thomasi. - Ovšem.
Jsem velmi rád, že tu jste. Děkuji, že jste přijely.
Představte si, že by to byli vaši.
Můj tatík nosí jen bowlingovou košili.
Toto je váš pokoj.
A toto je vaše osobní služebná.
V případě potřeby stiskněte tlačítko a ona přijde.
Ahoj, jsem Izzy.
Není třeba se jí představovat.
Jistěže je. Je to člověk, ne?
Jo, Wally. Co je to za způsoby?
- Způsoby jsou základ mého života a práce. - Tak nás představ.
Isabello, Destiny a Lolo, rád bych vám představil Petru.
Ahoj, Petro!
- Izzy. Ráda tě poznávám. - Ta barva ti sluší!
Ten účes je parádní.
Vidíš? To nebylo tak těžké.
Tuhle beru já!
Já chci tuhle!
Holky, vím že to nesnášíte. Ale můžeme ty postele dát k sobě?
- Ne! - Ne!
Rozhodně ne. Vždycky musím spát v díře.
Tam spát nebudu. Kde mám spát já?
Váš pokoj je hned vedle.
Můj pokoj?
Proč mám vlastní pokoj?
Princ má pocit, že na vás udělal špatný první dojem.
Myslím, že se to snaží napravit.
Řekni mu, že to ještě potrvá.
Ale je to dobrý začátek.
- …tak elegantní. Já to žeru! - Že jo?
Co je tohle?
Počkejte, až uvidíte výhled ze střechy!
- Panebože! - Panebože!
Vidíte to?
Deset tisíc růží z dovozu, fontány se šampaňským,
večeře pro 800 hostů.
To zní báječně, ne?
Chtěl jsem něco malého.
Mohli bychom ušetřit, kdyby…
Zase se staráš o finance, a to bys neměl.
Kromě toho, většinu zaplatí LaMottové.
Ten chlap vlastní půlku Texasu.
Máme zodpovědnost vůči našim lidem a jejich potřebám.
Ale přesně o to se staráme, synu.
Můžeme opravit pár výmolů, po čemž nikdo ani nevzdechne,
nebo jim poskytnout extravaganci, pompu,
na kterou nezapomenou do smrti.
Takže jsem jenom loutka. Aby se vylepšilo mínění lidu.
Zlato, jsi mladý a zamilovaný.
Zamilovaný?
Při vší úctě, Catherine, skoro Lauren neznám.
Tohle je domluvená svatba.
Thomasi, vážně si stěžuješ, že žiješ život jako princ?
Jistěže ne, otče.
Proč bych to dělal?
- Ne, ale bylo to milé. - Tady to je.
- Pardon. - Žaláře jsem nikdy neviděla.
- A slušelo nám to. - Jdete pozdě.
Jo, omlouváme se.
- Je tu asi pět milionů chodeb. - Jo.
- Skončily jsme v žaláři. - A musely hrát, že jsme zavřené.
- Složitá věc. - Bylo to parádní.
Ticho!
Královská svatba je za necelé dva týdny.
Nikdy v historii královské rodiny jsme nepoužili
naprosto neznámé stylisty pro účesy a líčení,
ale LaMottové trvali
na vás třech.
Takže jsem vás dnes zavolala, abych otestovala, co umíte, na několika…
dobrovolnících.
- Rozumíte jí? - Je ostrá.
Vy budete mít na svatbě na starosti muže.
To je váš model. Pracuje ve stáji.
- Ahoj, jsem Izzy. - Francis.
Máte úžasné vlasy. Slibuju, že vám neublížím.
Vy dvě budete připravovat ženy.
Jo.
Ahoj. Jsem Destiny a tohle je Lola. A vy jste?
- Abigail. - Clara.
Pracují v kuchyni.
Líčíte se někdy?
- Ale máš krásné oči! - A vidíš ty lícní kosti?
Vy dvě jste filmové hvězdy. A oni vás strčili do kuchyně?
Proměna!
A je hotový.
Francisi?
Ty vousy jsem vzala mačetou, ty prostě musely pryč.
Upravila jsem mu vlasy a protrhala obočí.
Teď se podívejte, jaké má krásné oči.
- Ujde to. - Beru to jako francouzský kompliment.
- Můžete jít. - Počkám na…
- Běžte. - Tak jo.
- Hej, najdu vás… - Běžte!
Tak fajn.
Tak jo.
Máme hotovo.
Teď vám vytřeme zrak.
Prosím?
Na tři.
Raz, dva, tři!
Co to je?
Zaválely jsme!
Moc se omlouvám.
Panebože!
Pláče radostí.
Tys jí radostí rozplakala!
Zdravím.
- Ahoj. - Zdravím.
MAMINKA
- Broučku. - Mami?
Děje se něco?
Vůbec ne. Škoda, že to tu nemůžeš vidět.
Víš, jak si lidi staví modely železnic? Tak to tu vypadá.
Ty jsi blízko kolejiště? Víš, že tak umřel tvůj bratránek.
Prosím, přej mi to. Podívej, jak je to tu hezké.
Podívej se sem. Ne, počkej, koukni na tohle.
- Není to super? - Páni. Pomaleji.
Zvedá se mi žaludek.
Hele, někdo přišel. Musím jít.
Opatruj se.
Mám tě ráda.
Já tebe taky.
Vypadají úžasně.
Dobrý den, jak se máte?
Zdravím.
Ahoj.
Vraťte se, děcka.
Promiňte, jak se jmenuje tahle část města?
Uber de Gleise.
- Co to znamená? - „Za kolejemi.“
To je krásná ryba.
Takže! Vy máte pocit, že znáte vlasy.
Chcete vidět můj výuční list?
Královské vlasy jsou úplně jiné než vlasy obyčejných lidí.
Jsou nenápadné. Jsou elegantní.
Splývají, ale nehýbou se.
Jako labuť ladně plující po vodě.
Je švihlá.
Ukažte mi ruce!
„Ruce.“ Říká „ruce“.
Nemáte žádné svaly.
Jsou slabé, měkké,
ubohé.
- Umím zatnout pěst. - Ticho!
Nikdy jsem si nemyslela, že se vrátím do této pozice,
ale kvůli vašim nedostatečným dovednostem nemám jinou možnost.
Připravit nůžky!
- Které? - Tamty.
Ty nemůžu požít.
- Prostě… - Jsou tupé!
- Nůžky! - Tak jo.
Začínáme.
Nemáme tu žádné hlavy.
Představujte si je!
Jedna, dvě, tři.
- Jedna, dvě, tři. - Rychleji.
Jedna, dvě, tři.
Ještě rychleji. Počítejte se mnou.
Jedna, dvě, tři.
Cítíte to, ne?
Jedna… Začínám mít křeče!
- Prostě dělej. - Jedna, dvě, tři.
Na naši svatbu přijede tolik lidí.
Skoro nikoho z nich neznám.
Já taky ne.
Kdo je tohle?
To je Izzy. Zastavte, prosím.
Izzy, nemáte přiděleného řidiče?
Mám, ale ráda se procházím. Dort, zákusek?
Nabídla bych i koláček, ale Everett všechny snědl.
Děkuji.
Zdravím. Dáte si?
- Ráda. - Jsem to ale nezdvořák.
Toto je Izzy, majitelka Bellissime.
Izzy, má snoubenka Lauren.
Prý ze mě na můj velký den uděláte krasavici.
Jak vás tak vidím, nebude to těžké.
- Vy jste zlatíčko! - Zbytek dám zahradníkům.
- Kolik jich tu je? - Zahradníků? Nemám tušení.
Žijete tu celý život a nevíte?
Ráda jsem vás konečně poznala.
Ta se mi líbí.
Zdravím, jak se daří? Dáte si?
- Já vím… - Díky.
Jo, je skvělá.
Holky, já měla dnes parádní den.
Ve městě jsem objevila krásné obchůdky.
Tohle mám pro děti z komunitního centra.
Netuším, co to je. Ptala jsem se, ale prodavač měl šílený přízvuk.
Ale jsou super, ne?
Holky, co se děje?
Celý den jsme stříhaly neviditelné vlasy.
Stovky hlav!
- Necítím ruce. - O čem to mluvíte?
Podle té zlé Francouzky nemůžeme česat na královské svatbě,
tak nám dává zlé kadeřnické lekce!
Nám!
Pojďme se dnes večer pobavit.
Omrkneme zdejší noční život, zatancujeme si.
- Ani náhodou. Běž bez nás. - Běž.
- Bez vás nejdu. - V duchu budeme s tebou.
- Zvládnem to! - Hluboko v duchu.
- O nás se neboj. - Protancuj střevíčky.
- Žij i za nás. Leť, motýlku! - Nemůžou hnout nohama.
- Tancuj jako o život! - Bože můj!
- Miluju tě! - Ztratila jsem šťávu.
Musím říci, slečno Isabello, že dnes vypadáte nádherně.
Děkuji. Ťukneme si.
Takhle, pěstí.
A takhle si ťukneme oběma.
Výborně.
Jednou pěstí je běžný pozdrav, oběma pro zvláštní příležitosti.
A jaká je ta příležitost?
- Jdu ven. - Do zahrady?
Ne. Zpátky do města.
Ale je skoro tma a nemáte doprovod.
Waltere, když se o sebe zvládnu postarat v New Yorku,
zvládnu to i v městě, kde lidi vozí jabka na káře.
- Není to dobrý… - Musíš se uvolnit a trochu pobavit.
Kdo ví? Když se naučíš bavit, můžeš to naučit i prince.
Ujišťuji vás, že princ Thomas se bavit umí.
Vážně? Jak? Protože já to nikdy neviděla.
- Prostě nemyslím, že je dobrý… - Budu v pořádku.
Promiňte, Výsosti. Nerad obtěžuji,
ale vaše kadeřnice míří po cestě dolů.
Chce opustit hrad a jít do města.
Stmívá se.
- Není to bezpečné. - Také si myslím, ale trvala na tom.
Potřebuje doprovod.
Měl bys s ní jít ty.
Já mám bujaré mládí za sebou. Potřebuje někoho, kdo udrží krok.
Napadá tě někdo?
A co vy, Vaše Výsosti?
Zná vás.
A věřím, že vám večer bez královských povinností jen prospěje.
Potřebuju oblečení. Normální oblečení, Waltere.
Hned to bude, Výsosti.
Promiňte, madam.
Za hradní zdi nesmíte.
- Princi Thomasi. - Dnes nejsem princ Thomas.
Jsem jen Thomas. Tom. Tommy.
- Co tady děláte? - Rád bych se k vám připojil.
Můžete mi být průvodcem obyčejným životem.
Já nevím. Nebudu z toho mít problémy?
Ve škole jsem mívala problémy, i když jsem nic neprovedla.
Nic se vám nestane.
Nanejvýš krátký trest odnětí svobody za únos prince.
Jen kratičký.
- Fajn. - Jo!
Ale jen proto, že nerada pařím sama.
A budete všude platit.
Nemám peněženku.
Jste otravnej.
A vy jste příjemně upřímná.
Tak kam máme namířeno?
- Do města. - Jo.
Byl jste tam někdy?
Ne, ne moc často.
Takže tohle je místní noční život?
Asi ano.
Jsme škrobení a nepříjemní, jak jste si jistě všimla.
Možná bychom se měli vrátit na hrad.
Počkejte. Vím, kam jít.
Jak jinak.
Pojďte.
Tady bychom neměli být. Pokud vím, tahle čtvrť je nebezpečná.
Půjdeme tudy.
Budeme mít štěstí, když se odsud dostaneme živí.
Cítím něco dobrého!
Dvakrát, prosím.
- Děkuji. - Nemáte zač.
Děkuji.
Tohle je fantastické. Co je to asi za maso?
Zjistila jsem, že je lepší se neptat.
Tak pojďte.
Nemůžu tu jen tak stát.
Počkat, co? Kam jdete? Počkejte…
Připravená? Otočka!
- Jde ti to skvěle. Jak se jmenuješ? - Esme.
Já Izzy. Ráda tě poznávám.
- Jsi fakt dobrá tanečnice. - Tak dobrá. Kdo je připravený na bumbu?
- Co se děje? - Náš národní tanec.
- No tak, ten tanec musíte znát! - Jen zvenčí.
Jako vážně?
Přivedeš mi ho?
- Ne, já… - Ten v té čepici!
- Vypadá jako princ. - Je to princ?
Lidi, můžeme ho prosím povzbudit?
- Hej! To je princ! - Jo, přidejte se k nám!
Nebavím se s vámi.
- Fajn. Míň mluvení, víc tance. - Raz, dva, tři, bumba!
- Co máme dělat? - Já nevím.
Děkuji.
Tak jo.
Co?
Vy ten tanec vážně neumíte.
Snažím se soustředit.
Tak jo.
- Díky, Izzy. - Je mi potěšením.
- Ty tady někde bydlíš? - Tamhle v tom domě.
A tohle je moje škola. Chceš vidět, kde sedím?
Není zamčená?
Hned budu zpátky.
UBER DE GLEISE ZÁKLADNÍ ŠKOLA
Tohle jsem pomohla vyrobit.
Tohle jsem namalovala.
A tady sedím.
Páni, to je vážně… neobvyklá třída.
Takže tam sedíš?
- Jaká je zmrzlina? - Dobrá.
Opravdu je dobrá?
Vypadá výborně. Těším se na svoji.
Je trochu rozteklá.
Není zač. Pokud vám to vadí, kupte si jinou.
Jo počkat. Vy nemáte peníze.
Omlouvám se.
- Děkuji. - Nemáte za co.
Nechápu, že jsem se tu toho bál.
Ti lidé jsou…
Úžasní.
Pojďte. Chci vám něco ukázat.
- Takhle vypadají hvězdy bez znečištění. - Člověk si uvědomí, jak je maličký, že?
Úžasné.
To ano.
Hele, jak je možné, že lavanský princ nezná lavanský národní tanec?
Moji rodiče mají rádi tradice, které se týkají setkávání s jinými králi
a nošení korun ze 14. století.
Nemají moc rádi vesnické lidové tance.
To je vážně hloupé.
Ani nevíte jak.
Víte, nikdy mě nenapadlo, jak moc se v Lavanii mísí kultury.
Asi to dává smysl.
Před staletími tu vedla obchodní stezka do Indie, že?
Takže máte ráda nejen astronomii, ale i historii.
Vlastně mám ráda všechno.
- Tak proč jste jen kadeřnice? - „Jen?“
Ne… Tak jsem to nemyslel.
Chtěl jsem říct, že byste svou mysl mohla zaměřit na cokoli.
Fakt je, že bych moc ráda dělala něco jiného.
Ale máma mě potřebuje.
Táta před pěti lety zemřel a…
hodně ji to změnilo.
To je mi líto.
Má matka zemřela, když mi bylo sedm.
To je mi líto.
Víte, taky jsem svázán rodinnými závazky a povinnostmi.
Vy jste se pro to alespoň rozhodla sama.
- Já si nemůžu vybrat ani manželku. - Cože?
Vy jste si Lauren nevybral?
Ne.
Ne. I když vzhledem k historii monarchie mám štěstí, že není moje sestřenice.
Nemůžu vám ani popsat, jak osvěžující bylo
být mezi lidmi, kteří se ke mně chovají jako k člověku
a nevyužívají mě kvůli titulu.
Tak proč žijí v takové chudobě?
O ekonomiku se stará můj otec a dal mi jasně najevo,
že do toho se nemám plést.
Já věřím, že bych mohla změnit svět, kdybych dostala šanci.
Ale vy tu šanci máte a nevyužíváte ji.
Díky za krásný večer.
Není zač. Ale příště platíte vy.
Slibuji.
Co to děláte?
Nic.
- Ale ano. Zvláštně se na mě díváte. - Jak?
Takhle.
Jako bych byl nemocný?
Ne. Jako bych se vám líbila.
Líbíte se mi. Myslel jsem, že jsme se spřátelili.
To nebyl přátelský pohled.
Pak se tedy omlouvám.
Před dalším setkáním odřeknu své královské povinnosti,
abych si mohl procvičit jemné nuance ve výrazu obličeje.
To udělejte. Dobrou noc, Tommy.
Mohu něco říct…
jako přítel?
Do toho.
Chtěla jste změnit svět, kdybyste dostala šanci.
Tu šanci vám nikdo nedá. Musíte si ji vytvořit sama.
Buďte tou změnou, kterou chcete světu dát. A měla byste to udělat…
protože jste výjimečný člověk.
Dobrou noc, Izzy.
„Výjimečná.“
- Dobré ráno, Catherine, otče. - Dobré.
Dobré ráno.
Dnes ráno vám to oběma sluší.
Děkuji.
Otče, jedl jsi někdy kebab?
Možná když jsem byl v armádě.
Myslím, že kozí.
- Kebab je výborný. - Ano.
Přemýšlel jsem o lidech v Uber de Gleise.
- Nemůžeme jim pomoct? - Zvláštní, že se ptáš.
Laurenin otec souhlasil,
že tu část města koupí a celou ji pro ty lidi zrenovuje.
Vážně? To je skvělé. Mohu vidět nějaké plány?
Právě je připravují.
Dělají kolem toho tajnosti.
O to by ses neměl starat.
Víš, že je to oblast, před kterou jsme tě vždy chránili.
Není tam bezpečno.
To není pravda. Byli jste tam někdy?
Zlato, nemusím hladit tygra, abych věděla, že kouše.
No, rád bych s tím pomohl, jak budu moci. Chci pro náš lid dělat víc.
Už teď děláš pro náš lid víc než dost.
A tímhle toto téma uzavírám, Thomasi.
Měl by ses soustředit na svatbu.
To nezvládnu. Jsou tak nevýrazné.
Bez barvy, bez jiskry, dokonce ani maličký diamant.
Jako umělec to prostě nezvládnu. Opravdu.
Ty to zvládneš, D.
- Jsi silnější, než si… - Ticho!
Jen chci mít jistotu, že tam budou květiny.
Budou tam květiny, ne?
Růže. Růžové.
Labutě.
Waltere, máme labutě? Říkals, že jsou na cestě?
Dobře, labutě chceme tamhle.
Krásný zjev, žádné rvačky. Pěkně všechno jak má být.
A celou cestu až k těm kamenům nebude vidět ani travička.
Nechci tady vidět jediné stéblo trávy.
Jen okvětní lístky…
Thomasi? Nakloníš se k ní a políbíš ji
přesně ve chvíli, kdy holubice doletí k těm keřům.
Everette, máš v té boudě nějaké volné místo?
Ano, madam. Je větší než můj dům.
A mohl bys mi tu něco schovat?
Jo. Proč by ne?
Ale pokud je to zákusek, nemůžu slíbit, že ho nesním.
Co by to mělo být?
„Máte staré hračky, knihy, kola nebo nábytek?
Pomozte dětem v nouzi
a přineste všechny nepotřebné věci k hradní bráně.
Chtějte Everetta.“
- Děkuji. - Já děkuji.
Pomozte dětem v nouzi.
Dámy, jak se vede?
Pomozte dětem, které neměly tolik štěstí. V Uber.
Ahoj! Pomozte dětem v nouzi.
- Jak se vede? - Zdravím.
Zdravím.
Kolik stojí ty špagety?
Máte místo pro další kuchařku?
Izzy. Co potřebujete?
Jo! Zvládly jste to!
- Odešla. - Tak jsme se vytratily.
Co se tu děje?
Tak jo. Možná to zní trochu šíleně, ale…
chci udělat špagety s domácí rajčatovou omáčkou
pro děti ve škole v Uber de Gleise.
Všechny suroviny mám. Potřebuju jen sporák a trošku pomoct.
Samozřejmě.
Cokoliv, jen abychom vypadly.
Právě proto vás tak miluju.
Takže první pravidlo italské kuchyně: bez vína vařit nemůžete.
A bez hudby.
Jo, Petro. Tohle je přesně ono.
- Neruším? - Ne, vůbec ne. Prosím, pojď dál.
Máti mi dala nové plány pro venkovské sídlo.
To bylo rychlé. V Lavanii to obvykle trvá mnohem déle.
Ne když je tu ona.
To sídlo se jí líbí.
Jen ho chce trochu renovovat, než se nastěhujeme.
Taky jsem doufala,
že bych v tomhle pokoji mohla mít pracovní studio.
Studio? Na co?
Mám takový obchodní nápad
a zatím to moc lidí neví, tak mi řekni, pokud to bude hloupé.
- Takže, víš, kolik mají psi věcí? - Izzy!
Tenisáky, svetry, žvýkací kosti a tak.
Ale nemají si to jak nosit…
Božínku! Tohle je tak milé.
…a budu tomu říkat „Kabelky pro psy“.
Tak co na to říkáš?
Geniální.
Vážně? Líbí se ti to?
Ano.
Máti se to nelíbilo.
Řekla, že moje práce bude být princezna. Což má pravdu.
- Vážně, díky. - …obojí.
Ano.
Dobře, protože jsem doufala,
že první obchůdek otevřeme přímo na pozemku.
A možná bys mohl být oficiální maskot.
Dáme ti korunku, mohl bys rozdávat letáčky.
To zní skvěle. Omluvíš mě na chvíli?
Už se sem sotva vejdu.
To je neuvěřitelné.
Tohle jsem měl jako malý.
A asi už si s tím hrát nebudu, tak bych tím rád udělal někomu radost.
Jo.
Everette.
Jen ti chci říct, že venku je normanská invaze.
Vaše Výsosti, právě jsme…
Si hráli s hračkami. Takhle trávíš celé dny ve strážnici?
Přestaňte. Děsíte Everetta k smrti.
Jen vtipkuje, vážně.
U něj je to těžké poznat. Je tak škrobený.
Promiň, Everette. Jen jsem si trošku dělal legraci.
Můžu se zeptat, proč se strážnice změnila v obchod se suvenýry?
Přemýšlela jsem o tom, co jste mi řekl,
a neříkám, že jste měl pravdu…
Ale?
Musím být tou změnou, kterou chci dát světu.
Tak jsem se rozhodla pomoct škole v Uberu.
Potřebujete pomoc?
Co máte na mysli?
Boky jsou trochu neurovnané.
Ale…
nejsem znechucená.
- Není znechucená! - Není znechucená!
Tohle je nádherné. Patří k mým nejoblíbenějším.
Je úžasné.
Proč není na hradě?
Královna ráda mění nábytek.
Všechno, co ji omrzí, skončí ve skladě.
Nemůžou si to zaměstnanci vzít domů?
Vždyť je to tu k ničemu.
To je bohužel proti pravidlům.
To je absurdní! Naložíme je na náklaďák.
Při vší úctě, Vaše Výsosti, ty věci nesmí opustit sklad.
Francisi, jak často sem královna chodí?
- Nikdy. - Tak se to nikdy nedozví.
Sežeňte všech 18 zahradníků a řekněte jim, ať nám pomohou, ano?
Jdu na to, Výsosti.
Vy víte, kolik máte zahradníků?
No, žiju tady celý život a nesmím se přátelit se služebnictvem.
To je vážně hloupé.
Ne, nechtěla jsem 125 holubů.
Chtěla jsem 125 holubic s růžovým nádechem na křídlech.
Nevím, co je na tom tak těžkého.
Prostě to musíte zařídit. Nic víc.
Mohu říci, že vypadáte úchvatně, drahá?
- Waltere, víš, jestli dorazily ty labutě? - Před hodinou. Měli by je mít tady vzadu.
Vlastně jsou na druhé straně hradu, u stájí.
- Pojďte se podívat. - Kdo je to s princem?
Kdo? Ta je tu na hradě na dočasnou výpomoc na svatbu.
Dáte si čaj? Máme heřmánkový.
Máme mátový. Nebo třeba Earl Grey.
Můžeš jít, Waltere.
Ano. Jistě, madam.
To je Izzy ze salónu v New Yorku.
Je moc milá, mami.
To určitě je.
Mami. Nedělej teď před svatbou problémy.
Zdá se, že kdyby bylo na té kadeřnici, žádnou svatbu bys neměla.
No, to by možná nebyla taková hrůza.
Co prosím?
Vždyť ho skoro neznám, mami.
Zlato. Znát manžela se dost přeceňuje.
Vážně romantické! To řekneš při přípitku?
To jsou jen předsvatební nervy. Nic víc.
Thomas je laskavý, okouzlující, pohledný princ.
A ty máš štěstí, že máš jeho, a on má štěstí, že má tebe.
Ale já se ještě nechci usadit, mami. Chci rozjet vlastní byznys.
O těch směšných kočičích batozích už ani slovo!
Psí kabelky, mami. Bože!
Lauren, budeš princezna. Tahle svatba prostě bude.
Potřebuje jen trochu přitáhnout okovy.
Všechno v pohodě?
Ano. Jen už jsem dlouho neřídil.
Čemu se smějete? Chcete řídit vy?
Jsem z New Yorku. My jezdíme hromadnou dopravou.
Jsem jenom ráda, že jsem předtím nejedla.
Vidíte? Říkal jsem, že umím řídit.
Můj otec mě nechával řídit na panství na severu,
ale tam nebyly silnice, žádné překážky,
takže to nebyla pořádná autoškola.
Ale byla to zábava.
Nikdy jindy jsem s otcem nebyl sám.
Většina mých vzpomínek se týká nepohodlných těsných obleků
a pózování pro královské fotografie.
Jednou jsem k narozeninám dostal nové boty na stepování.
- Super. - Jak já ty lekce nesnášel.
I teď, když slyším ptáčka ťukat o okno,
úplně mě polije studený pot.
Panebože! Prosím, přestaňte. Deprimujete mě.
Tak nás rozveselte vy. Povězte mi o svém dětství.
- Takže? - Já přemýšlím.
Procházím spoustu trapných historek, které říkat nebudu.
Tak jo, jednu mám.
Týká se mého táty.
Bylo mi asi pět.
Byli jsme švorc a přestěhovali jsme se k babi do bytečku.
Neuměla jsem si v sousedství udělat kamarády
a bylo mi dost mizerně.
Nechápu, jak je možné, že za to tátu nezavřeli,
ale znal chlápka, který měl v Central Parku kočár s koňmi.
Takže si od toho chlapa půjčil koně a přijel s ním přímo k nám před byt.
- Vážně? - Jo.
Tak tam sedím na schodech a lituju se.
A najednou přijíždí táta na koni.
Popadl mě a projel se mnou celou čtvrť.
Pak mi koupil zmrzlinu.
Dokonce i tomu koni koupil zmrzlinu.
Pak už jsem s kamarády problémy neměla.
Tátovi by se tu moc líbilo.
Měl srdce dobrodruha.
Jako jeho dcera.
Taky neměl peníze, stejně jako jeho dcera.
Zase jsem si zapomněl peněženku.
Děláte si legraci? Panebože!
Vážně půjdete v převleku?
Ano. Nechci, aby tu šlo o mě, ale o ně.
Jasně.
Skvělý převlek.
Ahoj.
Nazdárek.
Vy musíte být Jane. Jsem Izzy. Mluvily jsme spolu.
A tohle je můj kamarád…
Tommy.
Dobrý den.
Musím vám moc poděkovat. Děti jsou úplně nadšené.
- Tak ať nemusí dlouho čekat. - Kdo chce knížky a hračky?
Jo!
A špagety!
Jo!
A ostříhat vlasy!
Až po špagetách, nechceme mít vlasy v jídle.
Jo!
Tak jo, tady máme hračky. Pojďte.
- Hračky! - Děkuji.
Není zač. Kdo chce tuhle knihu?
Tahle škola se teď hodně změní.
- Tady máš, kámo. - Díky.
A je to.
Líbí se ti to?
Páni! Kdo jsi a cos provedla s Esme?
Dáš si špagety?
Dobře, myslím, že jsem ostříhala všechny děti, až na tomto.
Klidně utíkej, ale mně se neschováš!
Tohle je naprosto úžasné.
A to všechno díky vám.
Vy jste pomáhal.
Trochu.
Jen trošku.
Přečteš nám to?
Já? Bude mi ctí. Tak pojďme.
Bez slunečních brýlí se čte o hodně líp.
- Tak jo. - Pojďte.
Počkejte. Trošku to spravím.
Děkuji.
Není zač.
To mám na památku.
Prošvihla jsem snídani?
Mají zpoždění. Kde mám kávu ve stříbrné konvičce?
Dva týdny a už jste rozmazlené.
Rozmazlené? My jsme na výcvikovém táboře a ty flirtuješ se šlechtou.
Já s princem neflirtuju.
Jak víš, že jsme mluvily o princi?
- Jo. - Neřekly jsme „princ“.
Ne. Možná jsme mluvily o tatíčkovi králi.
Jo. Ten jeho podbradek je sexy.
- Už byla pusa? - Fajn, zadržte.
S princem jsme jen přátelé.
Kromě toho se brzy žení. Víte, že bych tohle nikdy neudělala.
Konečně, Petro! Kde je naše káva? Potřebuju ji do žil.
Jsi v pořádku?
Něco byste měly vidět.
ITALSKÉ JABLÍČKO SVÁDÍ PRINCE
- Vidíš? Já ti to říkala. Líbí se ti. - D!
Fakt se ti líbí.
Tohle je zlé, že jo? Jo.
Promiň. Ale ta fotka je hezká.
Stalo se něco?
Proboha.
- Myslíš, že to viděli LaMottové? - Doufám, že ne.
Waltere, pojď sem.
Najdi Thomase a přiveď ho hned sem.
Dohlédni na to, aby všechny kopie téhle špíny byly zničeny,
a informuj tu dívku, že její služby už nepotřebujeme.
Ale slečna Isabella se má na svatbě starat o vlasy a líčení.
Jsou tu tuším ještě další dvě. Ty zůstanou.
- Ale opravdu myslím… - Johne!
- Ale ne. - Měli jsme dohodu.
A v té nebylo, že tvůj syn sbalí kadeřnici.
- Tohle musíte vidět. - Už to řešíme.
Ano, už… Waltere! Hned!
Určitě je to jen nedorozumění.
To doufám. Na té svatbě toho hodně záleží.
Izzy?
Kruci.
Kde je Izzy?
Je pryč.
- Prosím… - To zvládnu.
- Pomůžu vám. - Prosím, ne.
Izzy!
- Izzy, kam jedeš? - Vy to nevíte? Walter mě vyhodil.
Je mi to líto.
Nech nás.
Nemůže za to. Nařídili mu to vaši.
- To nesmí. - Král a královna něco nesmí?
Hele, to je fuk.
Všechno jsem tu zamotala, takže odjíždím.
To není pravda.
„Italské jablíčko svádí prince.“
A to jsem bulvár měla ráda.
Prosím.
Nechci, abys odjela.
- Zítra se budeš ženit! - S někým, koho neznám.
S někým, koho nemiluju.
Neodjížděj.
Tohle nezvládnu.
Zastavte!
Stůjte, prosím.
Izzy, jsi tam?
- Mami. Ahoj, jsi v pořádku? - Ne.
Teda já jsem v pohodě, ale salón tak úplně není.
- Tentokrát jste zašli moc daleko. - Asi bychom mohli říct totéž.
Víš, kolik jsme toho museli podniknout kvůli té kadeřnici?
Synu, budeš se ženit. Musíš být diskrétní.
Nebudu se ženit. Tu svatbu ruším.
Ta svatba bude.
Závisí na ní náš životní styl a osud koruny.
O čem to mluvíš?
Jsme…
na mizině.
- Na mizině? - Vysoká inflace. Špatné investice.
Špatná rozhodnutí. V dnešní době to monarchové nemají snadné.
Víš, jak je drahé vytápět hrad s 200 místnostmi?
- Já taky ne, ale… - LaMottové chtěli developerské pozemky.
My potřebovali peníze.
Tohle je ta domluva u vaší svatby.
Počkat, jaké pozemky?
Uber. Jak se město rozrostlo, staly se z něj prvotřídní pozemky.
A LaMottové ho přebudují pro lidi?
No, přebudují ho.
Ale ne pro tamty lidi.
- „Tamty lidi?“ - Nemohli jsme jinak.
Na téhle nespravedlnosti se podílet nebudu.
Thomasi.
Thomasi! Počkej chvíli.
Ožeň se a my ti slibujeme, že pro ně uděláme to nejlepší.
Najdeme jim lepší místo k životu.
Bez té svatby nepřežijeme.
To dáme.
Pro salón, pro sebe navzájem, ale hlavně…
Pro Izzy.
Kdo chce dnes vypadat nádherně?
Pěkně si hačněte, právě začínáme.
Tak jo, D. Jsem tu pro tebe.
- Hřeben! - Hřeben!
Připravena?
Tak jedeme.
Co říkáš na tu čepici?
Vynikající!
Co je na ní vynikajícího?
Thomasi, vyrostl jsem v malinké vesničce.
Náhodou se mi ve škole dařilo, a když jsem byl mladý muž,
upoutal jsem pozornost Královské akademie
a dostal prestižní nabídku učit mladého prince,
velmi zlobivého tříletého chlapce.
Problém byl v tom, že tu někdo byl…
Richard… a byli jsme velmi zamilovaní.
Když vás volají do služby, musíte jít.
Co se s Richardem stalo?
Musel jsem ho opustit.
Proč mi to všechno říkáš?
Těšil jsem se z privilegovaného života, o jakém se nikomu tam doma ani nesnilo.
Mám skvělou práci a majetku, kolik si člověk jen může přát.
Ale k čemu to vše je bez lásky?
To je mi líto.
Nežeňte se.
A co otec a Catherine?
Pokud vím, jsou oba dospělí.
Dostali se do téhle bryndy, tak ať se z ní vylížou.
Nemilujete Lauren.
Milujete Izzy.
Ona asi nemiluje mě.
Poznám lásku, když ji vidím.
Ta čepice je děsná.
Děkuji, Waltere. Díky.
Umírám nedočkavostí, dámy.
Dobře, máme hotovo.
Bum!
Dobré nebe!
Ty vlasy, to líčení…
Nikdy nevypadala rozkošněji.
Jste vážně úžasné.
Kde sídlíte?
- Na 183. ulici, vedle Čoovy čistírny. - Bereme i bez objednání.
Omlouvám se.
Rád bych mluvit s Lauren.
O samotě.
Ne, to není možné.
Bohužel je.
Už jste zkontrolovala květiny?
Jo, prý se dodávka někde zasekla nebo co…
- Prý byly pokryté slimáky. - A chtěla jste muškáty…
Lauren, vím, že dnes se máme brát, takže to načasování není nejlepší,
tedy spíš je úplně hrozné.
Jsi báječný člověk. O to nejde.
A vím, je hrozné, když lidé říkají: „Nejde o tebe, ale o mě.“
Ale je to tak. Jde o mě.
Já… Možná jsem staromódní,
ale myslím, že v manželství by měla hrát roli láska,
hlavní roli.
- A… - Thomasi, přestaň.
Usmíváš se.
Já se taky nechci vdávat.
Jo!
Bylo mi potěšením.
Co to bylo za nesmysl?
Mami, musíme si promluvit.
Panebože!
Ahoj.
Paní Johnsonová.
Izzy! Zlato, už jsi zpátky.
Je mi líto, žes musela přijet dřív.
- To nic. Bylo načase odjet. - No, víš co?
Tohle ti vždycky zlepší náladu. Na účet podniku.
Ne, díky, paní Johnsonová. S bulvárem jsem skončila.
- Izzy! - Ahoj!
Nazdárek.
Moc jste mi chyběli. Pojď sem. Jo!
Mám pro vás dárky. Bum…
bum a bum!
Já to taky nevím.
Izzy, měla jsi vidět ten oheň.
Jo, kdybys tu byla, mohla bys ho uhasit.
Tentokrát asi ne.
Moje děťátko je doma!
Podívejme!
Nemohli jsme nic dělat. Bylo to tak rychlé.
Ahoj. Jsem ráda, že se nikomu nic nestalo.
Izzy, snažili jsme se zachránit tvůj glóbus.
Děkuju.
Omlouvám se.
Ale, ale…
Já tě s tím tleskáním varovala, Dougu.
Tentokrát jsi to vážně dokázala, co?
Pokud nemáš v tom tvém kouzelném glóbu víc peněz, a to o hodně víc peněz,
nevím, co majiteli řeknu.
O to se neboj. Už jsem s panem Bartolim mluvila.
- Mluvilas s panem Bartolim? Jak ses… - Překvapilo ho, kolik jsme měli problémů.
Loni ti totiž dal peníze na výměnu elektřiny.
Dal mi peníze. Já…
Ještě víc ho překvapilo, kolik peněz jsi vybral ode mě.
Peněz, které nikdy neviděl.
Zněl dost naštvaně.
- Vážně? - Vážně.
Vypadni z mého salónu, Dougu.
Je to gumičková pistole!
Hej, Dougu. Víš, co se mi na téhle čtvrti líbí?
Všechno.
Vypadni odtud!
Přesně tak, jen pokračuj.
Díky Bohu, že jsi doma!
Ano, děkuji moc… To stačí, díky.
Myslím, že to, že salón vyhořel, bylo vlastně nakonec dobře.
Zbavili jsme se Douga, pan Bartoli zrekonstruuje salón
a interiér si můžeme předělat podle libosti.
Můžeme jít nakoupit tapety.
Ne? Ty nesouhlasíš?
Isabello, co je to s tebou?
Stalo se tam něco, cos mi neřekla?
Nech tu ubohou holku. Měla to teď vážně těžké.
- Ahoj! Jak se vede? - Ahoj!
- Nate! - No to se podívejme.
- Už jsi to řekla mámě? - Ne, Nate.
Čekala jsem, až se všichni napijou, ale díky.
Co mi měla říct?
Kdo chce Chianti? Nedošlo nám? Klidně skočím do obchodu…
Vždycky máme Chianti.
Odcházím do důchodu.
Hurá!
To ti přeju.
Počkej. Komunitní centrum se zavírá?
Ne, jen…
bude mít novou ředitelku.
Mě.
- Isabello! - Izzy!
To je skvělá zpráva, holčičko.
Promiň, mami.
- Ale být kadeřnice není můj sen. - Ne, je to tvoje práce.
Takový je život.
Můj život ne.
Jsi celá po tátovi.
Já vím.
Mám tě ráda.
Já tebe taky.
- Mami. Pojď sem. - Ach, Nonno.
Thomasi?
Co to děláš?
Projíždím se na koni.
Však víš, když cestuju, rád zapadnu.
Ale co ta svatba?
Byla zrušena.
Izzy…
Ahoj.
Musím se ti k něčemu přiznat.
Nebyl jsem k tobě úplně upřímný.
Tu noc, co jsme byli ve městě a tys řekla, že se zvláštně dívám?
No, bylo to, jak jsi říkala.
A chci se na tebe takhle dívat až do konce života.
Isabello…
Ty jsi jako hvězdy.
Jsi světlo mého života, které jsem vždycky hledal.
Společně můžeme změnit svět.
- Ta tvoje italština oprášit nepotřebuje. - Trénoval jsem.
Říkala jsem ti, že ho miluješ!
- To je nádhera. - Panebože! Neříkala jsem to?
Říkala jsem to, že jo?
- Asi jsem jasnovidec. - Já to taky říkala.
Viděly jsme vás, když jste se procházeli. Říkaly jsme… Cítila jsem to od začátku.
Projedeš se se mnou?
Kam?
No, slíbil jsem tomu koni zmrzlinu.
Dáš si taky?
Jasně.
Máš peníze?
Já to zatáhnu.
Jen doufej, že toho koně umíš ovládat líp než auto.
Budu se snažit.
- Miluju tě, Wally. - Já taky.
PRINC ZRUŠIL SVATBU
KABELKY PRO PSY
ZNOVUOTEVŘENÍ SALÓNU KRÁSY BELLISSIME
UBER DE GLEISE NA PRODEJ
NENÍ NA PRODEJ!
Překlad titulků: Veronika Kubíčková