‎NETFLIX PREZINTĂ
‎- Da! ‎- Tu vrei?
‎Bună dimineața! O zi bună!
‎Salut!
‎Izzy!
‎Bine, copii. Am deschis. Haideți!
‎Mulțumesc, Izzy.
‎Încet!
‎- Nu trebuie să-i hrănești. ‎- Ba da. Sunt italiană.
‎O gogoașă?
‎- Pa, Nate! ‎- Pa!
‎- Dnă Johnson! ‎- Izzy!
‎Două gogoși pe un ziar?
‎- De ce citești mizeria asta? ‎- Titlurile sunt bestiale.
‎„Zile caniculare ‎după vizita unui prinț focos.”
‎Pe bune, ce și-a făcut cu părul?
‎Unde naiba e Lavania?
‎La est de Aldovia.
‎Izzy! Salonul!
‎SALON DE ÎNFRUMUSEȚARE
‎Destiny, ia-ți geanta!
‎- Unde e focul? ‎- În cuptor!
‎La Bellissime are loc un incendiu teribil!
‎Mă descurc!
‎Fiți atente la mine! Am un sfat.
‎- Data viitoare, evacuați salonul! ‎- Și lucrurile noastre?
‎- Isabella, ne-ai salvat. ‎- Bine.
‎Îmi spuneți și mie ce s-a întâmplat?
‎- Mâncam… ‎- Am băgat ondulatorul în priză.
‎Și uscătoarele, cum ai zis tu…
‎Serios? Eu am zis?
‎- Da. ‎- Păi da.
‎„Nu porniți cuptorul ‎când folosim ondulatoare și uscătoare!”
‎E nou?
‎- Nonna! ‎Nu! Fumul! ‎- Mamă!
‎Ce e? Dormeam.
‎Mamă! Era să murim.
‎Poate că am murit, dar încă nu știm.
‎Nu. Ar fi Angelo aici.
‎Nu am murit.
‎Dar mai bine muream, ‎căci reparațiile o să ne coste o avere.
‎Ce să vezi, Izzy!
‎Doug, nu mă aplauda ironic ‎dacă ții la degetele tale.
‎Isabella, fii cuminte!
‎Știi că nu e vina mea. ‎Instalația electrică trebuie înlocuită.
‎- Proprietarul nu e de acord. ‎- Dacă m-ai lăsa să discut cu el…
‎M-a angajat ca să nu aibă de-a face ‎cu oameni ca tine.
‎Uite!
‎Uscătoare, ondulatoare, ‎cuptor cu microunde…
‎Ai scurtcircuitat prizele.
‎Dacă nu aș fi liniștit eu apele,
‎proprietarul te-ar fi evacuat de mult.
‎Cât mă costă acum?
‎Două mii.
‎- Asta e extorcare, Doug! ‎- Iisuse!
‎Să-i zdrobim genunchii!
‎Nu ai inimă?
‎Dacă nu faceți rost de bani,
‎o să închirieze spațiul ‎cuiva care are bani.
‎Nu o să găsești o locație mai ieftină.
‎Am banii.
‎- Izzy, nu banii de călătorie! ‎- Nu, iubire!
‎E în regulă.
‎- Facem toate chetă. ‎- Nu.
‎Mulțumesc, dar e responsabilitatea mea.
‎Dacă rămâne rest, să-ți cumperi suflet!
‎Știi ce îmi place la zona asta?
‎- Fraierii! ‎- Ce?
‎Ce ne facem, puiule?
‎E în regulă.
‎O să ne descurcăm, ca de obicei.
‎E în regulă.
‎O să luați prânzul cu părinții ‎la Tavern on the Green,
‎apoi vă vedeți cu primarul, ‎vizitați școala de arte
‎și, la opt fix, la Guggenheim, ‎aveți petrecerea de logodnă.
‎Walter, ce zici de cămașa asta?
‎E excelentă.
‎E excelentă? De ce?
‎Fiindcă o purtați.
‎Regina a vrut să porți ceva ‎de la un designer american.
‎Dar e urâtă. Nu am dreptate?
‎Scuze!
‎Ce zici de cămașă?
‎Sunteți mai frumos ‎decât trandafirii, Alteță.
‎Nu îmi spune nimeni adevărul? ‎Atât cer și eu.
‎- Adevărul? ‎- Da.
‎Adevărul e că arătați excelent.
‎Nu am avut o conversație autentică ‎în toată viața mea.
‎Să vă aduc un interlocutor bun?
‎- Trebuie să mă tund. ‎- O să includ asta în orarul de mâine.
‎Nu. Arăt de parcă aș avea perucă.
‎Azi mă tund.
‎Dar nu avem timp.
‎Walter, ne putem preface măcar o clipă
‎că am un strop de control ‎asupra vieții mele?
‎Aș vrea să mă tund azi.
‎- Sigur, Alteță. ‎- Mulțumesc.
‎Sun-o pe Belle! ‎Are cel mai bun salon din New York.
‎Numai crema merge la ea.
‎Fă-mi legătura cu Belle!
‎SALON DE ÎNFRUMUSEȚARE
‎CELE MAI MIȘTO TUNSORI DIN NEW YORK
‎Alo?
‎Bună! Aș dori să discut cu patroana.
‎Eu sunt. Ce doriți?
‎Ei bine, sun din partea angajatorului meu, ‎prințul Thomas al Lavaniei.
‎- Sunt valetul lui personal. ‎- Și eu sunt regina Genoviei.
‎- Poftim? ‎- Cine sunteți?
‎Carlos, ești varză la accente false.
‎Am nevoie de o tunsoare pentru prinț ‎cât mai repede.
‎Salonul dv. este foarte lăudat.
‎Stai un pic!
‎- Auzi, D! Care e prefixul Lavaniei? ‎- Plus opt cinci. De ce?
‎Tăceți!
‎A sunat fiscul?
‎Ce ofertă îmi faceți pentru tunsoare?
‎Timpul meu e foarte prețios.
‎E sub onorariul meu, ‎dar să zicem că e în scop nobil.
‎Bine, la ora 12.
‎O să vin.
‎Cine a fost?
‎M-au rugat să îl tund pe prințul ăla…
‎Prințul Thomas.
‎Îmi dau 500 de dolari.
‎Iisuse…
‎Ești sigură?
‎Nu părea dubios. ‎Doamne! Cu ce să mă îmbrac?
‎Vrei salopeta mea aurie?
‎- Da. ‎- Nu e destul de elegantă.
‎Da, de-aia ți-o dă pe aia aurie.
‎Fetelor, am putea da lovitura. ‎Trebuie să par sofisticată.
‎- Cine e? ‎- Nimeni.
‎Ce nepoliticos!
‎Scuze!
‎Numai oaspeții au acces la toalete.
‎Nu caut toaleta. ‎Îl caut pe un tip, Walter.
‎Bună ziua!
‎Eu sunt Walter.
‎Salut! Izzy, patroana salonului.
‎M-ai sunat.
‎Arăți exact cum mi-am închipuit.
‎La patru ace, ‎cu batistuță în piept, ferchezuit.
‎Sigur. Pe aici!
‎Măiculiță!
‎E ca toate apartamentele de hotel ‎pe care le-am văzut.
‎Seamănă perfect.
‎Ți-l prezint ‎pe prințul Thomas al Lavaniei.
‎Salut!
‎Eu sunt Izzie a străzii 183.
‎Te rog, nu e nevoie de reverențe.
‎Știu. Numai cetățenii țării tale ‎trebuie să facă reverențe.
‎Eu o fac pentru o bulină roșie.
‎Știi multe despre saluturile regale.
‎M-am documentat pe drum, în metrou.
‎Am citit că reverența ‎e o mișcare discretă și lentă.
‎Și menții contactul vizual.
‎Începem?
‎- S-a întâmplat ceva? ‎- Nu am voie să te ating prima.
‎Scria să nu inițiezi contactul.
‎Și să aștepți să o facă nobilul.
‎Da.
‎E una dintre cele mai stricte reguli.
‎Un bărbat m-a bătut pe umăr ‎în timpul unei parade.
‎Și ce s-a întâmplat?
‎Nu l-am mai văzut.
‎A fost pus la punct.
‎Ce?
‎Nu face glume din astea! ‎Am emoții în draci.
‎Gata! Te-am atins eu primul.
‎Mulțumesc.
‎Pe bune, fără glume!
‎Bun. Ce freză ți-ai dori?
‎Spune-mi tu mie!
‎Alteță. Ceaiul dv.
‎Nu am cerut ceai. Mulțumesc.
‎- Mi s-a spus… ‎- Eu l-am cerut.
‎- Nu îl vrei? ‎- Nu.
‎L-ai auzit. Pleacă!
‎Da, sigur. Îmi cer scuze.
‎Incompetență crasă!
‎O să alertez echipa de menaj.
‎Auzi! E în regulă.
‎Stai liniștită! Toți vărsăm chestii.
‎Mulțumesc.
‎Ce tunsoare crezi că mi s-ar potrivi?
‎De ce nu ai zis nimic?
‎Doamna aia a fost rea, ‎iar tu n-ai intervenit.
‎Ei bine, nu e treaba mea.
‎- Pe bune? ‎- Păi…
‎Dar nu ea te reprezintă?
‎Dacă m-aș purta așa, ‎mi-aș pierde clienții.
‎Sunt un prinț. Nu am clienți.
‎Serios? Oamenii care trăiesc în țara ta ‎nu sunt clienții tăi?
‎- Nu. Sunt supușii mei. ‎- Da.
‎Supuși mizeriilor tale.
‎Poate ar trebui să te rezumi la tuns?
‎Cu grijă.
‎Știi ce?
‎Ar trebui să te tunzi singur.
‎Ce faci? Nu ai terminat.
‎Vreo problemă?
‎Da, am o problemă.
‎El e problema! Și tu la fel!
‎Apropo, îmi place cămașa ta.
‎Doamne!
‎La ce salon ai sunat?
‎Grijă cu medicamentele! ‎O să devii dependentă!
‎Dăunează sănătății.
‎Doamne! Unde ai fost? Te-am tot sunat.
‎Scuze! Am rămas fără baterie. ‎Am venit pe jos.
‎- Ce? Din Uptown? Stai jos! ‎- Grazie!
‎De ce nu ai luat metroul?
‎Nu am bani. Mă bazam pe ăia 500.
‎Nu te-a plătit prințul?
‎Bogătanii! Trăiesc pe spinarea noastră.
‎Nu despre aia e vorba. Eu…
‎Nu l-am tuns până la capăt.
‎- Am sesizat niște nedreptăți… ‎- Isabella! Tu și nedreptățile!
‎- Ce ai făcut? ‎- Nu contează.
‎Prințul a ignorat o persoană ‎care se purta urât.
‎Un prinț trebuie să fie galant, ‎să sprijine omul la nevoie.
‎- Un prinț trebuie… ‎- Să nu fie în salon.
‎Nu te opri din cauza mea!
‎- Vorbea despre alt prinț. ‎- Da, a tuns doi prinți azi.
‎- Mereu tunde prinți. ‎- Ce cauți aici?
‎Ți-ai uitat foarfeca. ‎Și speram să termini ce ai început.
‎Ai plecat valvârtej.
‎Uită-te la mine! Abia mă țin pe picioare!
‎Îmi pare rău, dar sunt obosită.
‎Isabella!
‎Înțeleg. Măcar dă-mi voie să te plătesc ‎și să îmi cer scuze.
‎Te asigur ‎că am o latură mai fermecătoare.
‎Da. Dar nu le-o arăți servitorilor.
‎Ca și condurul Cenușăresei.
‎Dar din bani.
‎Scaunul patru.
‎- Mulțumesc. ‎- Aici. Poți să iei loc.
‎- Mă dau la o parte. ‎- Fac puțină ordine.
‎- Stai jos! ‎- Te rog.
‎- L-am șters, e curat. ‎- Mulțumesc.
‎- Fascinant! ‎- Exact!
‎Mereu apari în toate ziarele.
‎- E ireal că ești aici… ‎- Sunt paralizată.
‎- Vrei? ‎- Nu, mulțumesc.
‎Mănâncă!
‎Pare delicioasă, ‎dar merg la cină în curând.
‎Cum adică? Am făcut mâncare ca să o arunc?
‎A zis că nu vrea.
‎Slăbănogul ăsta mic trebuie să mănânce.
‎Nu e prinț, e un băț de chibrit.
‎Gata, ‎nonna!
‎Ce? Nu înțelege ce zic?
‎E adevărat. Nu vorbesc prea bine limba.
‎Mănâncă!
‎Mereu sunteți așa?
‎Asta e o nimica toată!
‎Acum e acum!
‎Mamă!
‎Fenomenal!
‎Bun, e gata! Ești bine acum.
‎- Mulțumesc. Îmi place! ‎- Isabella e expertă!
‎Spune-le amicilor tăi de noi!
‎Te ajută cu orice. ‎Machiaj, manichiură, epilat inghinal.
‎Mamă, mai ușor! Nu trebui să știe tot.
‎E al lui Izzie. ‎Își dorește să cutreiere lumea.
‎Ei bine, lumea te așteaptă ‎dincolo de pragul salonului.
‎Îi spun majordomului să facă pregătirile.
‎Dacă nu e mare deranjul, ‎îmi arătați unde e stația de metrou?
‎- Te ajut eu. ‎- Îți arăt eu.
‎Îți arată Isabella.
‎Haide!
‎Nu aș fi zis ‎că ești genul care ia metroul.
‎Înțeleg. Am studiat la școli americane ‎și am călătorit destul de mult.
‎Încerc să simt pulsul fiecărui loc.
‎Și încerc să mă pierd în peisaj.
‎Porți smoching și ne urmărește o mașină. ‎Așa te pierzi tu în peisaj?
‎Așa e protocolul.
‎Hai să ne distrăm puțin!
‎Unu, doi, trei, stop!
‎Dar dacă fugim?
‎- Hai să aflăm! ‎- Da!
‎Fugi!
‎Pe aici! Fugi!
‎Doamne!
‎Cred că au făcut atac de cord.
‎Da, dar e în regulă.
‎M-am răzbunat pe Walter.
‎A mărturisit ‎că a sunat din greșeală la voi.
‎Voia să sune la salonul Belle. Zic bine?
‎Da, acum înțeleg.
‎Acolo merg bogătanii.
‎E o risipă, ‎prețurile lor încep de la 700 de dolari.
‎Eu te pot tunde la fel, doar cu 29,99.
‎Dar ți-am dat 500.
‎Walter a oferit suma aia. ‎Sunt o bună antreprenoare.
‎Mă bucur că a gafat.
‎De mult nu m-am mai distrat așa de bine.
‎Credeam că iei metroul.
‎Insist să te duc înapoi la salon.
‎Nu, mulțumesc.
‎E o seară superbă ‎și vreau să admir stelele.
‎Ce stele?
‎Cum adică?
‎Sirius. Vega.
‎Unde e Vega?
‎Uite, e fix…
‎acolo.
‎Le văd și în ciuda luminilor ‎și a poluării.
‎Sunt minunate.
‎Scuze, Alteță! Logodna dv. începe imediat.
‎Sigur.
‎Ei bine…
‎Mă bucur că te-am cunoscut.
‎Și eu.
‎Nu ești chiar așa de jalnic…
‎când nu te porți ca un prinț.
‎Cine se cred coafezele astea?
‎Nu. Crede-mă, i-am făcut o favoare!
‎Nu mereu fac asta.
‎Bună dimineața!
‎Stai așa!
‎Să vă văd! Haideți! Pupici!
‎- Mamă! ‎- Lauren.
‎Să avem ca amintire!
‎Să avem ca amintire…
‎A închis.
‎Cum sunt pregătirile pentru nuntă?
‎Scumpe în draci.
‎Am avut mici piedici, dar nimic grav.
‎Zău? Nu avem coafeză ‎și specialist în machiaj.
‎Nu știu cum o dregem. Nu mai avem timp.
‎Scuze că intervin, ‎dar ce ziceți de Isabella, Alteță?
‎Isabella?
‎Ea deține salonul Bellissime.
‎Ea l-a tuns pe prinț.
‎- Tunde și periuță? ‎- Fac de toate la salon.
‎Ai fost mulțumit de Isabella?
‎Da. Cel mai bun salon din New York.
‎Dar e foarte aglomerat.
‎Cererea e mare.
‎Atunci trebuie să o angajăm.
‎Clar o angajăm.
‎- Ce drăguț! Din aur? ‎- De 24 de karate.
‎Aici erai, Rochelle.
‎- Aici te găsesc mereu. ‎- E gata.
‎- Cu drag! ‎- Pa, Izzy!
‎Ne vedem mâine!
‎Îi ajuți mult.
‎Așa e.
‎E plăcerea mea. Nu e nicio problemă.
‎Ba e.
‎Izzy, pensia mă așteaptă.
‎Aș vrea să las centrul ‎pe mâna cuiva de încredere.
‎Sunt flatată, dar nu mă pricep ‎la centre culturale.
‎Nu! Pentru că ești coafeză.
‎- Nate, pleacă! Valea! ‎- Dar…
‎Afară cu tine!
‎- Mamă! Ce mojicie! Până și din partea ta. ‎- De ce? Vine la lasagna azi.
‎În plus, tu lucrezi aici. Chiar acolo.
‎Aici e locul tău.
‎Lângă mine.
‎Bună ziua!
‎Walter! Și-a uitat prințul ceva?
‎Din contră. Din partea familiei LaMott ‎și a familiei regale,
‎prințul are o propunere pentru tine.
‎Să vedem!
‎- Vorbește serios? ‎- Firește.
‎- Ce scrie? ‎- Da, ce scrie?
‎„Bellissime e invitat ‎să se ocupe de nunta regală…
‎în Lavania…
‎în schimbul sumei de 50.000 de dolari.”
‎Cărțile de vizită sunt magice.
‎Venim și noi?
‎Da, și voi.
‎Doamne!
‎Nu, stați!
‎- Nu putem. ‎- De ce?
‎Cine se ocupă de salon? Avem clienți.
‎E o șansă unică în viață. ‎Tata ar fi vrut să merg.
‎Rămânem noi două aici ‎și avem grijă de salon.
‎Lasă-le pe fete să se distreze!
‎Dar e atât de departe!
‎Isabella, dacă o să ți se întâmple ceva?
‎Mamă, dacă rămân aici, ‎n-o să mi se întâmple nimic.
‎Ce să îi spun prințului?
‎Te rog!
‎Spune-i că Bellissime ‎se va ridica la Înălțimea Sa!
‎Așa te vreau!
‎Mergem în Lagunia sau cum s-o numi…
‎Mamă!
‎Ce bucurie!
‎E haos. Uite!
‎Măi să fie!
‎Cum se numește?
‎- Lavania. ‎- Da, acolo mergem!
‎Ai mai văzut asemenea frumusețe?
‎Locul ăsta e superb.
‎Nu tu poluare, ‎nu tu graffiti, nu tu clădiri.
‎- Încep să mă panichez. ‎- Astea sunt pe gratis?
‎Are un miros nasol.
‎Castelul!
‎Doamne!
‎Salutare! Am ajuns în Lavania și este…
‎Bun venit în Lavania!
‎Walter! Bate pumnu'!
‎Ai multe de învățat.
‎Pe aici, doamnelor.
‎E incredibil! Doamne!
‎Toți colaboratorii sunt cazați în castel?
‎Numai voi trei. Prințul vrea să fie sigur
‎că prima vizită în Lavania ‎va fi de neuitat.
‎- Cine sunt aceste maiestăți bătrâne? ‎- D!
‎Sunt familia mea.
‎Alteță! Ce surpriză neașteptată!
‎Sunt niște maiestăți mature, ‎pline de strălucire.
‎Nu, ai dreptate.
‎Par cam ramoliți.
‎Și se pare că le-am moștenit nasul.
‎Nu îți vine să spargi oglinda?
‎Catherine, tată, să vă fac cunoștință!
‎Ele sunt stilistele din New York, ‎despre care vă ziceam.
‎Da, sigur. Bun venit!
‎Ce…
‎Ce interesant…
‎E o pernă pentru gât.
‎V-o dă la schimb pentru colier.
‎Nu. Colierul e al dv.
‎Înțeleg.
‎- Thomas. ‎- Sigur.
‎Mă bucur și vă mulțumesc că ați venit.
‎Dacă ar fi fost părinții tăi?
‎Taică-meu nici la costum nu se îmbracă.
‎Aici o să stați voi.
‎Și ea este menajera voastră.
‎Apăsați butonul și va veni numaidecât.
‎Salut! Izzy.
‎Nu trebuie să vă prezentați.
‎Ba da. E o persoană, nu?
‎Da, Wally. Unde ți-s manierele?
‎Manierele sunt esența existenței mele.
‎Bun… Fă-ne cunoștință!
‎Isabella, Destiny și Lola, ea este Petra.
‎- Petra! ‎- Salut!
‎- Izzy. Îmi pare bine. ‎- Îți stă beton în albastru!
‎Ce păr frumos ai!
‎Vezi? Nu a fost așa de greu.
‎Ăsta e al meu!
‎Eu îl iau pe ăsta!
‎Știu că vă displace asta,
‎dar putem să unim paturile?
‎- Nu! ‎- Nu!
‎În niciun caz! Eu mereu dorm pe crăpătură.
‎Nu o să dorm acolo. Deci ce facem?
‎Camera ta e alături.
‎Camera mea?
‎De ce am camera mea?
‎Prințul simte că ți-a lăsat un gust amar ‎după prima întâlnire.
‎Cred că își dorește să se revanșeze.
‎Zi-i că mai are de lucru!
‎Dar a început cu dreptul.
‎- Ce elegant! Îmi place. ‎- Clar!
‎Asta ce e?
‎Să admirați și priveliștea din turn!
‎- Doamne! ‎- Măiculiță!
‎Cât de frumos!
‎Zece mii de trandafiri importați, ‎fântâni de șampanie,
‎opt sute de invitați.
‎Sună divin, nu?
‎Eu voiam ceva restrâns.
‎Am putea economisi bani dacă…
‎Te preocupă chestiunile financiare ‎când nu e cazul.
‎În plus, soții LaMotts plătesc cam tot.
‎Omul ăla deține jumătate din Texas.
‎Dar noi avem o datorie ‎față de popor și nevoile lor.
‎Și tocmai de asta ne ocupăm, fiule.
‎Putem să reparăm câteva gropi ‎de care o să uite toți
‎sau putem să le oferim ‎o extravaganță de neuitat.
‎Deci sunt o marionetă.
‎Aduc puncte în sondaje.
‎Scumpule, ești tânăr și îndrăgostit.
‎Îndrăgostit?
‎Cu tot respectul, ‎dar abia o cunosc pe Lauren.
‎Asta e o căsătorie aranjată.
‎Chiar te plângi că duci o viață de prinț?
‎Nu, sigur că nu.
‎De ce aș face asta?
‎- Nu, dar a fost drăguț! ‎- Asta e!
‎- Salut! Scuze! ‎- Ce temniță!
‎- Ne-a stat bine. ‎- Ați întârziat.
‎Așa e. Scuze!
‎- Castelul are mii de coridoare. ‎- Da.
‎- Am ajuns într-o temniță. ‎- Ne-am jucat pe-acolo.
‎- Am tot delirat. ‎- A fost tare.
‎Liniște!
‎Nunta regală are loc în două săptămâni.
‎Niciodată, în istoria familiei regale,
‎nu am angajat necunoscuți ‎pentru coafuri și machiaje,
‎dar familia LaMott a insistat
‎să veniți voi trei.
‎Așadar, v-am chemat aici ‎ca să vă testez abilitățile
‎pe câțiva voluntari.
‎- Tu o înțelegi? ‎- E feroce tipa.
‎Tu o să te ocupi de tunsorile bărbaților.
‎El e modelul tău. Lucrează la grajduri.
‎- Salut! Izzy. ‎- Francis.
‎Ai un păr superb. ‎Promit că nu o să îți fac rău.
‎Voi două o să pregătiți femeile.
‎Da.
‎Salut! Eu sunt Destiny, ea e Lola. Voi?
‎- Abigail. ‎- Clara.
‎Ele vin de la bucătărie.
‎Vă machiați vreodată?
‎- Dar ai ochi superbi! ‎- Și ce pomeți frumoși!
‎Sunteți vedete de cinema. ‎V-au pus la bucătărie, pe bune?
‎Transformare totală!
‎El e gata.
‎Francis?
‎Am ras barba aia ‎pentru că nu își avea rostul.
‎Apoi i-am dat o nouă tunsoare ‎și i-am aranjat sprâncenele.
‎Uite ce ochi frumoși are!
‎Acceptabil.
‎O iau ca pe o laudă franțuzească.
‎- Ești liberă. ‎- Le aștept…
‎- Lasă-ne! ‎- Bine.
‎- Ne auzim… ‎- Pleacă!
‎Bine.
‎Am terminat.
‎Ești pregătită să te dăm peste cap?
‎Poftim?
‎La trei.
‎Unu, doi, trei!
‎Ce e asta?
‎Ne-a ieșit beton!
‎Îmi pare rău.
‎Doamne!
‎Plânge de bucurie.
‎Ai făcut-o să plângă de bucurie!
‎Salut!
‎- Bună! ‎- Salut!
‎- Puiule! ‎- Mamă?
‎Ce e?
‎Sunt bine. Să vezi cum e aici!
‎Știi orașele din seturile de trenuri? ‎Așa e și aici.
‎Ești lângă calea ferată? ‎Știi că așa a murit vărul tău.
‎Bucură-te pentru mine, te rog!
‎Uite cât de frumos e!
‎Uită-te aici! Ba nu, aici!
‎- Așa-i că pare ireal? ‎- Mai încet!
‎Mi se face rău.
‎A venit cineva. Trebuie să închid.
‎- Ai grijă de tine! ‎- Te iubesc!
‎Și eu.
‎Ce bine arată!
‎Salut, ce faci?
‎Salut!
‎Haideți aici!
‎Scuze! În ce cartier suntem?
‎Uber de Gleise.
‎- Ce înseamnă? ‎- „Dincolo de calea ferată”.
‎Ce pește frumos!
‎Așadar! Vă credeți experte.
‎Îți arăt diploma de la cursul de frizer?
‎Părul regal e mult mai diferit ‎față de părul oamenilor de rând.
‎E subtil. E șic.
‎E în valuri, dar nu se mișcă.
‎E ca o lebădă care plutește pe apă.
‎E razna rău.
‎Mâinile la vedere!
‎„Mâinile.” A zis „mâinile”.
‎Nu aveți mușchi.
‎Sunt slabe, moi,
‎demne de milă.
‎- Pot să strâng pumnul. ‎- Liniște!
‎Nu credeam că o să mai ajung ‎în această postură,
‎dar lipsa voastră de abilități ‎nu îmi dă de ales.
‎Foarfecele!
‎- Care? ‎- Alea!
‎Nu le pot folosi!
‎Sunt neascuțite!
‎- Hai, ia-le! ‎- Bine.
‎Începem.
‎Dar nu avem modele.
‎Vi le închipuiți!
‎Unu, doi, trei.
‎- Unu, doi, trei. ‎- Mai repede.
‎Unu, doi, trei.
‎Așa. Doi, trei.
‎Mai repede.
‎Numărați!
‎Unu, doi, trei.
‎Simțiți, așa-i?
‎Unu… Fac cârcel!
‎- Fă-o! ‎- Unu, doi, trei!
‎Ce multă lume vine la nunta noastră!
‎Pe majoritatea nu îi cunosc.
‎Nici eu.
‎Ea cine e?
‎E Izzy. Tragi pe dreapta, te rog?
‎Izzy, nu ai primit șofer?
‎Am preferat să mă plimb.
‎Bunătăți?
‎Erau și fursecuri poloneze, ‎dar le-a mâncat Everett.
‎Mulțumesc.
‎Salut! Vrei și tu?
‎Te rog.
‎Sunt un necioplit!
‎Ea e Izzy de la Bellissime.
‎Lauren, logodnica mea.
‎Deci tu o să mă faci frumoasă ‎în ziua nunții.
‎Din câte văd eu, nu o să fie foarte greu.
‎Ce simpatică ești!
‎- Restul sunt pentru grădinari. Câți sunt? ‎- Câți grădinari? Nu știu.
‎Aici ai locuit toată viața și nu știi?
‎Mi-a părut bine, Lauren!
‎O ador.
‎Salut! Ce faci? Vrei și tu?
‎- Știu… ‎- Mulțumesc.
‎Da, e minunată.
‎Fetelor, am avut o zi pe cinste!
‎Am găsit niște prăvălii drăguțe în oraș.
‎Am luat astea pentru copiii de la centru.
‎Habar n-am ce sunt, ‎căci vânzătorul nu vorbea bine engleză.
‎Sunt mișto, nu?
‎Fetelor, ce ați pățit?
‎Am tuns modele invizibile toată ziua.
‎Sute de modele!
‎- Nu îmi simt brațele. ‎- Ce tot vorbiți?
‎Franțuzoaica aia malefică a zis ‎că nu suntem pricepute,
‎așa că ne-a dat lecții malefice.
‎Tocmai nouă!
‎Haideți să ieșim în oraș!
‎Vedem cum e viața de noapte aici, ‎poate dansăm.
‎- Nu! Du-te fără noi! ‎- Du-te!
‎- Nu vreau așa. ‎- Ne vom gândi la tine!
‎- Cu drag! ‎- Ne întremăm!
‎- Nu-ți face griji! ‎- Să dansezi!
‎- Și pentru noi! Fugi! ‎- Nu-mi simt picioarele!
‎- Rupe ringul de dans! ‎- Doamne!
‎- Te iubesc! ‎- Mi-am pierdut zvâcul.
‎Dră Isabella, ‎arăți minunat în această seară.
‎Mulțumesc. Bate pumnu'!
‎Așa se bate pumnul.
‎Și așa bați pumnul la puterea a doua.
‎Foarte bine.
‎Bați unul la salut, ‎dar la ocazii speciale, bați cu ambii.
‎Și care e ocazia specială?
‎- O să ies. ‎- În grădină?
‎Nu. În oraș.
‎Dar se întunecă și ești neînsoțită.
‎Dacă mă descurc pe străzile din New York,
‎mă descurc și aici, ‎unde se circulă cu căruța.
‎- Nu cred că e o idee… ‎- Relaxează-te și distrează-te, bine?
‎Cine știe? Dacă înveți să te distrezi, ‎poate îl înveți și pe prinț.
‎Prințul știe să se distreze.
‎Serios? Cum? Nu i-am văzut latura aia.
‎Nu cred că e o idee…
‎Mă descurc!
‎Scuze de deranj, Alteță,
‎dar coafeza dv. a luat-o la pas pe alee.
‎Intenționează să plece în oraș.
‎Se lasă seara.
‎- Nu e în siguranță. ‎- Sunt de acord, dar a insistat.
‎Are nevoie de un însoțitor.
‎Ar trebui să o însoțești.
‎Nu mai sunt petrecăreț.
‎Are nevoie de cineva de calibrul ei.
‎La cine te-ai gândit?
‎La dumneavoastră, Alteță.
‎Vă cunoaște.
‎O să vă prindă bine ‎o mică pauză de la îndatoririle regale.
‎Am nevoie de haine normale, Walter.
‎Îndată, Alteță.
‎Scuze, doamnă!
‎Nu aveți voie să părăsiți domeniul.
‎- Prințule! ‎- În seara asta nu sunt prinț.
‎Sunt doar Thomas. Tom. Tommy.
‎- Ce faci aici? ‎- Aș vrea să te însoțesc.
‎M-ai putea călăuzi ‎pe calea vieții normale.
‎Nu știu. Nu o să am probleme?
‎Ca la școală, deși nu făceam nimic rău.
‎Nu o să pățești nimic.
‎În cel mai rău caz, puțin timp după gratii ‎pentru răpirea unui nobil.
‎Dar foarte puțin.
‎- Bine. ‎- Tare!
‎Pentru că urăsc să chefuiesc singură.
‎Și tu faci cinste.
‎Nu am portofelul la mine.
‎Ești enervant.
‎Tu ești reconfortant de sinceră.
‎Încotro o luăm?
‎- Spre oraș. ‎- Da.
‎Ai fost vreodată?
‎De puține ori.
‎Asta e viața de noapte în Lavania?
‎Așa pare.
‎Suntem stingheriți și rigizi, ‎precum ai observat.
‎Poate ar trebui să ne întoarcem la castel.
‎Stai! Știu unde să mergem!
‎Normal că știi.
‎Haide!
‎Nu cred că avem ce căuta aici. ‎E zona rău famată.
‎Hai pe aici!
‎O să avem noroc dacă scăpăm cu viață.
‎Miroase a ceva delicios.
‎Două, te rog.
‎- Mulțumesc. ‎- Cu plăcere!
‎Mulțumesc.
‎E demențială! Oare ce fel de carne e?
‎Din experiența mea, mai bine nu întrebi.
‎Hai!
‎Nu pot sta locului.
‎Stai, ce? Unde mergi? Așteaptă!
‎Salut! Hai aici!
‎Ești gata? Piruetă!
‎- Dansezi minunat! Cum te cheamă? ‎- Esme.
‎Eu sunt Izzie. Îmi pare bine.
‎- Ești o dansatoare pe cinste. ‎- Cine se bagă la o bumba?
‎- Adică? ‎- E dansul național.
‎- Hai! Sigur îl știi. ‎- Nu l-am exersat.
‎Pe bune?
‎Îl aduci tu, te rog?
‎- Nu… ‎- Cel cu șapcă.
‎- Pare a fi prințul. ‎- Ăla e prințul?
‎Îl putem încuraja puțin, oameni buni?
‎- E prințul! ‎- Hai la dans!
‎Nu mai vorbesc cu tine.
‎- Bine. Gata cu vorba, hai cu dansul! ‎- Unu, doi, trei, bumba!
‎- Ce facem? ‎- Nu știu.
‎Mulțumesc.
‎Bine.
‎Ce e?
‎Chiar nu știi dansul ăsta.
‎Nu mă distrage, te rog!
‎- Mulțumesc, Izzy. ‎- Cu plăcere.
‎- Locuiești în zonă? ‎- În clădirea aia.
‎Aici e școala. Vrei să vezi unde stau?
‎Nu e încuiată?
‎Vin imediat.
‎ȘCOALA PRIMARĂ
‎Am lucrat la asta.
‎Am pictat asta.
‎Și aici stau eu.
‎Ei bine, e un loc inedit.
‎Aici stai tu?
‎- Cum e înghețata? ‎- Bună.
‎E foarte bună?
‎Pare delicioasă. ‎Abia aștept să-mi iau una!
‎Se cam prelinge.
‎Cu plăcere? Poți să-ți iei alta.
‎Stai! Uitasem. Nu ai bani.
‎Îmi cer scuze.
‎- Mulțumesc. ‎- Cu plăcere.
‎Eu mă temeam de locul ăsta.
‎Dar oamenii ăștia sunt…
‎Fenomenali.
‎Haide! Vreau să îți arăt ceva.
‎Așa arată stelele fără poluare.
‎E copleșitor, așa-i?
‎Extraordinar.
‎Da.
‎Cum de prințul Lavaniei nu știe ‎dansul național al Lavaniei?
‎Părinților mei le plac alte tradiții. ‎Întâlnirile cu șefii de stat
‎și purtatul de coroane din secolul 14.
‎Nu le plac dansurile populare.
‎Nu e cam stupidă treaba?
‎Stupid e puțin spus.
‎Nu știam că Lavania ‎e un melanj de culturi.
‎Dar are sens.
‎Acum sute de ani, ‎era pe drumul comercial către India.
‎Deci îți place și istoria, și astronomia.
‎Îmi place totul.
‎- De ce ești doar o coafeză? ‎- „Doar”?
‎Nu voiam să insinuez nimic.
‎Ci voiam să spun ‎că ai putea profita mai mult de mintea ta.
‎Adevărul e că mi-ar plăcea mult ‎să fac altceva.
‎Dar mama are nevoie de mine.
‎Tata a murit acum cinci ani…
‎și ea nu și-a revenit.
‎Îmi pare rău.
‎Mama mea a murit când aveam șapte ani.
‎Îmi pare rău.
‎Și eu mă simt încătușat ‎de obligații și îndatoriri familiale.
‎Măcar tu ai ales singură să faci asta.
‎- Eu nici soția nu pot să mi-o aleg. ‎- Pe bune?
‎Nu tu ai dat anunț în matrimoniale?
‎Nu.
‎Nu. Având în vedere istoricul monarhiei,
‎am noroc că nu e vara mea.
‎E foarte reconfortant ‎să fiu în preajma unor oameni
‎care mă tratează normal…
‎și nu se folosesc de mine.
‎Dar de ce o duc atât de greu?
‎Tata se ocupă de economia țării ‎și mi-a spus răspicat
‎că nu vrea să mă implic.
‎Eu cred că aș putea schimba lumea ‎dacă aș avea ocazia.
‎Tu ai ocazia și nu profiți de asta.
‎Mulțumesc, a fost minunat.
‎Cu plăcere. Tu faci cinste tura viitoare.
‎Promit.
‎Ce faci?
‎- Nimic. ‎- Ba nu. Mă privești în felul ăla.
‎În ce fel?
‎Ăsta.
‎Ți se pare că mi-e rău?
‎Nu. Mi se pare că îți plac.
‎Îmi placi. Credeam că ne împrietenim.
‎Nu așa m-ai privit.
‎Îmi cer scuze.
‎Până data viitoare, ‎las deoparte îndatoririle regale
‎și mă pun pe exersat ‎subtilitățile expresiilor faciale.
‎Așa să faci! Noapte bună, Tommy!
‎Pot să-ți spun ceva, ca între prieteni?
‎Te ascult.
‎Ai zis că ai schimba lumea ‎dacă ai avea ocazia.
‎Nu o să îți dea nimeni ocazia. ‎Trebuie să o creezi tu.
‎Fii tu exemplul!
‎Chiar ar trebui să fii…
‎căci ești extraordinară.
‎Noapte bună!
‎„Extraordinară.”
‎- Bună, Catherine! Tată! ‎- Bună!
‎Bună!
‎Amândoi arătați minunat azi.
‎Mulțumesc.
‎Tată, ai mâncat kebab?
‎Posibil, când eram în armată.
‎De berbec. Așa cred.
‎- E foarte bun. ‎- Da.
‎M-am tot gândit ‎la oamenii din Uber de Gleise.
‎- Îi putem ajuta cu ceva? ‎- Ce coincidență!
‎Tatăl lui Lauren o să cumpere acea zonă ‎și o să o renoveze pentru comunitate.
‎Serios? Nemaipomenit! ‎Pot să văd proiectul?
‎Acum se încropesc planurile.
‎Totul este confidențial.
‎Nu trebuie să-ți faci probleme.
‎Știi că mereu te-am protejat de acea zonă.
‎E periculoasă.
‎Nu e adevărat. Voi ați fost acolo?
‎Nu trebuie să mângâi un tigru ‎ca să știu că mușcă.
‎Ei bine, aș vrea să mă implic ‎în această inițiativă.
‎Vreau să ajut oamenii.
‎Deja faci mai mult decât trebuie. ‎Am încheiat subiectul, Thomas.
‎Prioritatea ta este nunta.
‎Nu pot să o fac. N-au pic de stil.
‎N-au culoare, strălucire sau ștrasuri.
‎Nu pot. Aș trăda artista din mine.
‎Ba poți, D.
‎- Ești mai puternică… ‎- Liniște!
‎Vreau să confirmați ‎că o să fie flori până jos.
‎O să fie flori, nu?
‎Trandafiri roz.
‎Lebede.
‎Walter, avem lebede? Au ajuns?
‎Bun, vrem lebede acolo.
‎Să stea frumos, fără hârjoană. ‎Să aveți grijă de asta!
‎Și nu vreau să văd iarbă ‎până jos, la pietre.
‎Nu vreau să văd niciun fir de iarbă.
‎Numai petale.
‎Thomas?
‎Te apleci ca să o săruți
‎când porumbeii se așază ‎pe tufișurile de acolo, bine?
‎Everett, ai spațiu în cabina ta?
‎Da, domniță. E mai mare decât casa mea.
‎Pot să depozitez ceva la tine?
‎Da. Nu văd de ce nu.
‎Dacă e desert, nu promit că nu îl mănânc.
‎Despre ce e vorba?
‎„Ai jucării, cărți, ‎biciclete sau mobilă vechi?
‎Ajută un copil nevoiaș ‎și adu-le pe toate la poarta castelului!
‎Te ajută Everett.”
‎- Mulțumesc. ‎- Mersi.
‎Ajută un copil nevoiaș!
‎Bună! Ce faceți?
‎Ajutați un copil nevoiaș! Din zona Uber.
‎Salut! Ajută un copil nevoiaș!
‎- Ce faci? ‎- Salut!
‎- Bună! ‎- Bună!
‎Cât costă pastele?
‎Mai încape un bucătar aici?
‎Izzy! Cu ce te ajut?
‎Ce bine! Ați ajuns!
‎- Fabre ieșise puțin. ‎- Și am tulit-o! Ce facem?
‎Ei bine, o să pară absurd,
‎dar vreau să fac spaghete cu sos de roșii ‎pentru copiii din Uber de Gleise.
‎Am toate ingredientele. ‎Îmi trebuie un aragaz și ajutor.
‎Sigur.
‎Fac orice pentru o pauză.
‎De-aia vă iubesc pe toate.
‎Bucătăria italiană are o regulă. ‎Nu gătești fără vin.
‎Și muzică.
‎Așa, Petra! Asta voiam să văd.
‎- Ești ocupat? ‎- Deloc. Haide!
‎Mama mi-a dat ‎planul de reamenajare a moșiei.
‎- Ce rapid! De obicei durează mai mult. ‎- Nu și când intervine mama.
‎Deci îi place moșia.
‎A zis că trebuie aranjată ‎înainte să ne mutăm.
‎În camera asta, ‎mi-ar plăcea să facem atelierul meu.
‎Un atelier? Pentru ce?
‎Ei bine… am o idee de afaceri.
‎Să îmi spui dacă ți se pare prostească!
‎Câinii au lucrurile lor, nu?
‎- Izzie! ‎- Mingi, pulovere, oase de ronțăit.
‎Dar nu au cum să le care cu ei…
‎Doamne! Ce drăguț!
‎O să îi spun „Poșete pentru câini”.
‎Ce părere ai?
‎Nemaipomenit.
‎- Serios? Îți place? ‎- Da.
‎Mamei nu i-a plăcut deloc.
‎A zis că treaba mea e să fiu prințesă, ‎ceea ce e adevărat.
‎- Mulțumesc. ‎- Le fac pe ambele.
‎Da.
‎Bun, căci speram ‎să pot deschide primul magazin pe moșie.
‎Și tu să fii mascota oficială.
‎Îți pui o coroniță. ‎Apoi împarți fluturași.
‎Sună minunat! Mă scuzi o clipă, te rog?
‎Abia mai am loc aici.
‎E fenomenal!
‎Asta a fost a mea când eram mic.
‎Eu nu o mai folosesc acum.
‎M-am gândit că poate i-ar plăcea cuiva.
‎Da.
‎Everett!
‎Te anunț că năvălesc normanzii peste noi.
‎Alteță, noi…
‎Voi vă jucați. ‎Asta faci în loc să stai de pază?
‎Încetează! Îl bagi pe Everett în sperieți.
‎Glumește, jur.
‎E greu să-l citești. Parcă e de piatră.
‎Îmi pare rău, Everett. ‎Am făcut și eu o glumă.
‎De ce postul de pază ‎a devenit magazin de suveniruri?
‎M-am gândit la ce ai spus deunăzi.
‎Nu recunosc că ai dreptate…
‎Dar?
‎Trebuie să fiu eu un exemplu, nu?
‎De-aia am hotărât să ajut școala din Uber.
‎Vrei un asociat?
‎La ce te-ai gândit?
‎Laturile nu sunt tocmai egale.
‎Dar…
‎nu sunt dezgustată.
‎- Nu e dezgustată! ‎- Nu e dezgustată!
‎Ăsta e o frumusețe. ‎E printre preferatele mele.
‎E superb.
‎De ce nu e în castel?
‎Reginei îi place să renoveze des.
‎Ce nu îi mai place ajunge în magazie.
‎Nu pot angajații să le ducă acasă?
‎Așa doar adună praf.
‎E împotriva regulamentului.
‎Dar e absurd! Hai să le băgăm în camion!
‎Cu tot respectul, Alteță, ‎e interzis să le scoatem din magazie.
‎Francis, cât de des vine regina aici?
‎- Niciodată. ‎- Deci nu o să afle.
‎Spune-le celor 18 grădinari ‎să ne ajute, bine?
‎Acum, Alteță!
‎Știi câți grădinari sunt?
‎Stau de o viață aici și mi s-a spus ‎să nu fraternizez cu angajații.
‎E stupid, nu?
‎Nu am cerut 125 de porumbei.
‎Am cerut 125 turturici ‎cu o tușă de roz pe aripi.
‎Nu știu ce e așa de dificil.
‎Trebuie să vă ocupați de asta și gata.
‎Să știi că arăți nemaipomenit, scumpa mea.
‎Walter, oare au ajuns lebedele?
‎Acum o oră. ‎Ar trebui să fie aici, în spate.
‎De fapt, sunt pe cealaltă parte, ‎lângă grajduri.
‎- Vă însoțesc eu! ‎- Cu cine e prințul?
‎Cine? Face parte din personalul ‎care lucrează la nuntă.
‎Doriți ceai? Avem mușețel.
‎Avem și mentă. ‎Sau poate doriți Earl Grey.
‎Poți pleca, Walter.
‎Da. Sigur, doamnă.
‎E Izzy de la salonul din New York.
‎E foarte de treabă, mamă.
‎N-am niciun dubiu.
‎Mamă! Să nu faci scântei înainte de nuntă!
‎Dacă ar fi după coafeza asta,
‎nu ar mai avea loc nicio nuntă.
‎Poate nu ar fi chiar așa de tragic.
‎Poftim?
‎Nu îl cunosc pe omul ăsta.
‎Scumpo! Nu te ajută cu nimic ‎dacă îl cunoști.
‎Ce romantic! O să ciocnim pentru asta?
‎Ai puțin trac înainte de nuntă, atâta tot.
‎Thomas e un prinț bun, ‎fermecător și chipeș.
‎Și amândoi sunteți norocoși ‎că v-ați găsit unul pe celălalt.
‎Dar nu sunt pregătită de căsnicie.
‎Vreau să îmi încep afacerea.
‎Să nu mai aud ‎de ghiozdanele alea tembele de pisici!
‎Sunt poșete de câini! Ireal!
‎Lauren, o să fii prințesă. ‎Nunta asta o să aibă loc.
‎Doar că el trebuie pus un pic la punct.
‎Totul în regulă?
‎Da. Nu am mai condus de mult.
‎Ce e așa de amuzant? Vrei să conduci tu?
‎Sunt newyorkeză, ‎circul cu transportul în comun.
‎Mă bucur că nu am mâncat înainte.
‎Vezi? Ți-am zis eu că știu să conduc.
‎Tata mă lăsa să conduc la moșia din nord,
‎dar nu existau drumuri sau obstacole,
‎deci nu m-a învățat pe bune.
‎Dar m-am distrat. ‎Doar atunci am petrecut timp doar noi doi.
‎În celelalte amintiri, cineva mă înghesuie ‎într-un costum incomod
‎și mă proptește ‎pentru o ședință foto regală.
‎Odată, de ziua mea, ‎am primit o pereche de pantofi de step.
‎- Marfă! ‎- Detestam lecțiile de step.
‎Chiar și acum, dacă aud o ciocănitoare,
‎mă trec toate transpirațiile.
‎Doamne! Oprește-te! Mă întristezi.
‎Adu tu veselia! ‎Povestește-mi despre copilăria ta!
‎- Ei bine? ‎- Mă gândesc, lasă-mă!
‎Am de ales dintre multe amintiri jenante ‎pe care nu ți le zic.
‎Bun, am ales una!
‎E despre tata.
‎Aveam vreo cinci ani.
‎Eram săraci și ne-am mutat ‎în garsoniera bunicii.
‎Îmi era greu să leg prietenii în cartier
‎și eram cam nefericită.
‎Nu știu cum de nu l-au arestat ‎pentru ce a făcut!
‎Tata cunoștea un tip ‎care făcea ture cu trăsura, în parc.
‎L-a rugat să-i împrumute calul ‎și a venit călare acasă.
‎- Serios? ‎- Da.
‎Eu stăteam pe scări, îmi plângeam de milă.
‎Din senin, apare tata călare.
‎M-a pescuit ‎și m-a dus călare prin tot cartierul.
‎M-a dus și la înghețată.
‎Și calului i-a cumpărat una.
‎Apoi mi-a fost ușor să îmi fac prieteni.
‎Tatei i-ar fi plăcut aici.
‎Avea inimă de aventurier.
‎Ca fiica lui.
‎Tot ca fiica lui, nu avea bani.
‎Mi-am uitat portofelul și azi.
‎Pe bune? Nu pot să cred!
‎- Vrei să te deghizezi? ‎- Da.
‎Nu vreau să le fur atenția.
‎Frumos.
‎Mișto deghizare!
‎Salut!
‎Bună!
‎Cred că tu ești Jane. ‎Eu sunt Izzy. Am vorbit la telefon.
‎El e amicul meu…
‎Tommy.
‎Bună ziua!
‎Îți sunt profund recunoscătoare. ‎Copiii sunt încântați.
‎Atunci să-i dăm bice!
‎Vreți cărți și jucării?
‎Da!
‎Și spaghete!
‎Da!
‎Și tunsori!
‎După ce mâncăm, ‎căci nu vrem păr în mâncare.
‎Da!
‎Să descărcăm jucăriile! Haideți!
‎- Jucării! ‎- Mulțumesc.
‎Cu plăcere. Cine vrea cartea?
‎Școala asta o să arate complet diferit.
‎- Poftim, amice! ‎- Mulțumesc.
‎Ești gata.
‎Îți place?
‎Cine ești și unde e Esme?
‎Vrei spaghete?
‎Cred că am tuns toți copiii ‎cu excepția unuia.
‎Poți fugi, dar nu te poți ascunde!
‎Ei bine, totul arată extraordinar.
‎Numai datorită ție.
‎M-ai ajutat.
‎Puțin.
‎Foarte puțin.
‎Ne citești din asta?
‎Eu? Aș fi onorat. Haide!
‎E mai ușor să citești cărți ‎fără ochelari de soare.
‎- Bine. ‎- Hai!
‎Stai să te aranjez!
‎Mulțumesc.
‎Cu plăcere.
‎Să avem ca amintire!
‎Salut! Micul dejun?
‎Au întârziat! Vreau cafetiera de argint.
‎Deja ți s-a urcat la cap.
‎Nouă? Suntem la curs intensiv de coafeze ‎și tu cochetezi cu nobilii.
‎Nu cochetez cu prințul Thomas.
‎De unde știai că la el ne referim? ‎Nu am zis „prinț”.
‎Exact. Poate vorbeam despre rege.
‎Da. Gușa lui mă dă pe spate.
‎- V-ați sărutat? ‎- Stați puțin!
‎Eu și prințul suntem prieteni.
‎În plus, urmează să se însoare. ‎Știți că nu sunt genul ăla.
‎În sfârșit, Petra! ‎Unde e cafeaua? O vreau în venă.
‎Ești bine?
‎Trebuie să vezi ceva.
‎ITALIANCA SEDUCE PRINȚUL
‎- Vezi? Ți-am zis eu! Îl placi! ‎- D!
‎Chiar îl placi.
‎E nasol, așa-i? Da.
‎Îmi pare rău.
‎Poza e frumoasă.
‎Ce e?
‎Pentru numele Domnului!
‎- Crezi că soții LaMott au văzut-o? ‎- Sper că nu.
‎Walter, hai aici!
‎Adu-l pe Thomas aici numaidecât!
‎Vreau să ai grijă ‎ca toate exemplarele să fie distruse
‎și să o informezi pe domnișoară ‎că nu mai avem nevoie de ea.
‎Dar dra Isabella face coafurile ‎și machiajul pentru nuntă.
‎Mai sunt două fete. Ele rămân, ea pleacă.
‎- Părerea mea… ‎- John!
‎Nu!
‎Târgul nostru nu prevede ‎ca fiul tău să se cupleze cu frizerițe.
‎- Uitați-vă la asta! ‎- E ca rezolvată.
‎Da… Walter! Acum!
‎Sunt sigur că e o neînțelegere.
‎Sper. Căci miza acestei nunți e mare.
‎Izzy?
‎Fir-ar!
‎Unde e Izzy?
‎A plecat.
‎- Te rog… ‎- Mă descurc.
‎- Te ajut eu. ‎- Nu, te rog.
‎Izzy!
‎- Unde pleci? ‎- Nu știai? Walter m-a concediat.
‎Îmi pare rău.
‎Dă-ne o clipă!
‎Nu e vina lui. Ai tăi l-au pus.
‎- Nu aveau niciun drept. ‎- Regele și regina?
‎Ascultă! Nu contează.
‎Doar am creat probleme, ‎așa că mai bine plec.
‎Nu e adevărat.
‎„Italianca seduce prințul.”
‎Mie îmi plăceau cancanurile.
‎Te rog!
‎Nu vreau să pleci.
‎- Mâine te însori. ‎- Cu o necunoscută.
‎Pe care nu o iubesc.
‎Nu pleca!
‎Nu pot să fac asta.
‎Oprește mașina!
‎Te rog.
‎Izzy, mă auzi?
‎- Mamă! Salut, ești bine? ‎- Nu.
‎Nu. Adică eu sunt bine, ‎dar salonul a pățit-o.
‎- De data asta ați mers prea departe. ‎- Și tu la fel.
‎Știi ce greu a fost să distrag lumea ‎de la povestea cu coafeza?
‎Urmează să te însori. Fii mai discret!
‎Anulez nunta.
‎Nunta o să aibă loc.
‎Traiul nostru și soarta monarhiei ‎depind de nuntă.
‎Ce tot vorbești?
‎Ei bine…
‎- Suntem lefteri. ‎- Ce?
‎Inflație mare. Investiții proaste.
‎Decizii proaste.
‎Nu e ușor să fii monarh în ziua de azi.
‎Știi cât costă să întreții ‎un castel cu 200 de camere?
‎- Nici eu, dar… ‎- Soții LaMott voiau teren.
‎Noi voiam bani.
‎Ăsta e aranjamentul din spatele nunții.
‎Vor teren?
‎Zona Uber. Orașul s-a extins, ‎iar terenul e valoros.
‎O renovează pentru locuitori?
‎O renovează.
‎Dar nu pentru ăia.
‎„Ăia”?
‎Nu am avut de ales.
‎Nu o să alimentez această nedreptate.
‎Thomas! Așteaptă!
‎Nu anula nunta ‎și promitem că o să avem grijă de ei!
‎O să le găsim locuințe mai bune.
‎Numai tu ne poți scoate la liman.
‎Suntem bazate.
‎O facem pentru salon, ‎pentru noi și, mai ales,
‎pentru Izzy.
‎Cine vrea să arate beton azi?
‎Poponețul pe scaun, scumpi! ‎Ne apucăm de treabă!
‎Bun, D. Sunt alături de tine.
‎- Perie! ‎- Perie.
‎Ești pregătită?
‎Să-i dăm bătaie!
‎Ce zici de pălăria asta?
‎E superbă!
‎De ce e superbă?
‎Thomas, am copilărit într-un sat mic.
‎Dar m-am descurcat bine la școală.
‎La vârsta tinereții,
‎Academia Regală m-a luat în vizor
‎și mi-a propus ‎să îi dau meditații unui prinț,
‎o obrăznicătură de trei anișori.
‎Din păcate, eram cu cineva.
‎Richard.
‎Eram îndrăgostiți lulea.
‎Când ești chemat la datorie, te duci.
‎Și Richard?
‎L-am lăsat în urmă.
‎De ce îmi spui asta?
‎M-am bucurat de o viață privilegiată, ‎la care consătenii mei nu ar fi visat.
‎Am un post minunat și tot ce mi-am dorit.
‎Dar ce rost au toate fără iubire?
‎Îmi pare rău.
‎Nu te însura!
‎Și ce fac cu tata și cu Catherine?
‎Din câte știu eu, sunt adulți.
‎Trebuie să își repare singuri greșelile.
‎Nu o iubești pe Lauren.
‎Ești îndrăgostit de Izzy.
‎Nu cred că mă iubește.
‎Recunosc iubirea când o văd.
‎Pălăria e hidoasă.
‎Mulțumesc, Walter!
‎Mor de nerăbdare, doamnelor.
‎Bun, e gata.
‎Sfinte!
‎Părul, machiajul…
‎Mai frumoasă ca niciodată.
‎Sunteți incredibile!
‎Unde aveți salon?
‎Pe 183, lângă spălătoria chimică.
‎Haideți oricând!
‎Mă scuzați.
‎Aș vrea să vorbesc cu Lauren.
‎Între patru ochi.
‎Ei bine, nu se poate.
‎Ba se poate.
‎Ați verificat florile?
‎Da, cică sunt probleme cu curierul.
‎- Și erau pline de melci. ‎- Zicea că mușcatele…
‎Lauren, știu că e ziua nunții ‎și că nu mi-am ales bine momentul.
‎Nu l-am ales bine deloc.
‎Ești un om minunat. Nu ai nicio vină.
‎Știu că formula asta de despărțire ‎e un clișeu oribil.
‎Dar nu e vina ta. Ci a mea.
‎Poate că sunt demodat,
‎dar eu cred că iubirea e un factor ‎când alegi să te căsătorești.
‎Un factor important.
‎- Ei bine… ‎- Oprește-te!
‎Zâmbești.
‎Nici eu nu vreau nuntă!
‎Ce bine!
‎Mi-a făcut plăcere.
‎Ce e cu aiureala asta?
‎Mamă, trebuie să vorbim.
‎Doamne!
‎Salut!
‎Dnă Johnson!
‎Izzy! Puiule, te-ai întors!
‎Îmi pare rău că ți-ai scurtat excursia.
‎- E în ordine. Era timpul să plec. ‎- Uite cum facem!
‎Ăsta mereu te înveselește. ‎Din partea casei.
‎Nu, mulțumesc! ‎Am încheiat-o cu cancanurile.
‎Izzy!
‎Salut!
‎Ce dor mi-a fost de voi! ‎Haideți aici! Așa!
‎Am cadouri!
‎Ție!
‎Ție și ție!
‎Nici eu nu știu ce e.
‎Izzy, să fi văzut focul!
‎Da. Dacă ai fi fost aici, l-ai fi stins.
‎Nu și de data asta.
‎S-a întors puiul meu!
‎Uite-o!
‎Nu am avut ce să facem. ‎A ars într-o clipită.
‎Mă bucur că nu a pățit nimeni nimic.
‎Izzy, am încercat să-ți salvăm globul.
‎Mulțumesc.
‎Scuze!
‎Ce să vezi…
‎Ți-am zis cum e cu aplaudatul ăla.
‎Ai făcut-o lată, așa-i, Izzy?
‎Dacă nu mai ai bani,
‎adică bani cu nemiluita, ‎în globul ăla magic,
‎e clară treaba cu proprietarul.
‎Nu-ți face griji! Am vorbit cu dl Bartoli.
‎Ai vorbit cu dl Bartoli? Dar cum…
‎Povestea mea l-a lăsat mască. ‎Cică ți-a dat bani să repari instalația.
‎Mi-a dat, dar…
‎A rămas mască ‎când a auzit și de banii de la mine.
‎Bani pe care nu i-a văzut.
‎Părea destul de supărat.
‎- Da? ‎- Da.
‎Pleacă din salonul meu, Doug!
‎Sunt praștii cu elastice!
‎Auzi, Doug!
‎Știi ce îmi place la zona asta?
‎Totul.
‎Hai, pleacă!
‎Așa! Nu te opri!
‎Ce bine că ai venit acasă!
‎Da, îți mulțumesc… Ajunge! Mersi.
‎Chiar dacă salonul a ars, ‎în tot răul există un bine.
‎Am scăpat de Doug ‎și dl Bartoli renovează spațiul.
‎Putem decora interiorul cum vrem noi.
‎Putem merge să căutăm tapet.
‎Nu vrei?
‎Isabella, ce e cu tine?
‎Ai pățit ceva și nu mi-ai spus?
‎Las-o în pace! A trecut prin atâtea!
‎- Salutare! Ce faceți? ‎- Salut!
‎- Nate! ‎- Ce bine arată tot!
‎- Ai vorbit cu mama ta? ‎- Încă nu.
‎Voiam să se cherchelească toți, ‎dar mersi de imbold.
‎Ce să îmi spună?
‎Cine vrea Chianti? Mai avem? ‎Pot să merg la magazin…
‎Mereu avem Chianti.
‎Mă pensionez.
‎Bravo ție!
‎Stai! Centrul cultural se închide?
‎Nu, ci pur și simplu…
‎o să aibă un nou director.
‎Pe mine.
‎- Isabella! ‎- Izzy!
‎Ce vești minunate, puiule!
‎Îmi pare rău, mamă.
‎Visul meu nu e să fiu coafeză.
‎Nu, e meseria ta.
‎Așa e viața.
‎Nu e viața mea.
‎Semeni mult cu tatăl tău.
‎Știu.
‎Te iubesc.
‎Și eu te iubesc.
‎- Mamă! Hai aici! ‎- Draga de ‎nonna!
‎Thomas?
‎Ce faci?
‎Călăresc, nu mare lucru.
‎Când călătoresc, ‎vreau să mă pierd în peisaj.
‎Și nunta?
‎S-a anulat.
‎Izzy…
‎Salut!
‎Trebuie să îți mărturisesc ceva.
‎Nu am fost complet sincer cu tine.
‎Mai știi când am ieșit în oraș ‎și mi-ai zis că te-am privit în felul ăla?
‎Chiar te priveam în felul ăla.
‎Și așa vreau să te privesc ‎toată viața mea.
‎Isabella…
‎Tu ești stelele.
‎Lumina vieții mele, ‎pe care am căutat-o dintotdeauna.
‎Împreună putem să schimbăm lumea.
‎Vorbești bine italiană.
‎Am exersat.
‎Ți-am spus eu că îl iubești!
‎- Ce frumos! ‎- Ireal! Așa-i că am prezis asta?
‎Am prezis-o, așa-i?
‎- Sunt clarvăzătoare! ‎- Și eu am știut!
‎Când v-ați plimbat, v-am văzut.
‎Ne-a intrigat… Dar era clar!
‎Te duc undeva?
‎Unde?
‎Ei bine, i-am promis calului o înghețată.
‎Vrei și tu?
‎Sigur.
‎Ai bani?
‎Fac eu cinste.
‎Sper că ești mai bun la călărie ‎decât la șofat.
‎Îmi dau silința.
‎- Te iubesc, Wally! ‎- Și eu.
‎PRINȚUL ANULEAZĂ NUNTA
‎POȘETE PENTRU CÂINI
‎SALON DE ÎNFRUMUSEȚARE ‎MAREA REDESCHIDERE
‎UBER DE GLEISE ‎DE VÂNZARE
‎NU E DE VÂNZARE!
‎Subtitrarea: Cătălina Vod