Вцепеняващият шок от войната е зад гърба ми.
Идва ред на болката.
При всяко движение боли.
От дишането боли.
Главата ми пулсира с всяка стъпка.
Наблюдавам света през мъглата на треската
и някак го виждам по-ясно.
Бягай, зайче.
Какво е смъртта?
Какво е това нещо, което е общо за всички?
Зайци, птици, коне, дървета.
Всеки, когото обичам, и всеки, който ме обича.
Дори звездите умират,
а не знаем нищо за смъртта.
Каква работа имате във форта?
Вие сте момчета.
Каква работа имате?
Кого ще защитите?
Всеки, който се нуждае от защита.
Прекарайте малко време отвъд стените, преди да го твърдите.
Заявете каква работа имате тук или си вървете.
Не я докосвайте!
Какво й е? Не искаме едра шарка.
Беше простреляна. Доведете хирурга.
Последвайте ме.
Хайде, съкровище.
субтитри от YavkA.net
Майоре, една жена се нуждае от помощ.
Какво е станало? - Беше простреляна.
Съберете най-добрите си хора, майоре.
Идват още двама. Удар на главата и ухапване от змия.
Избройте ми пациентите, сър.
Аз ще преценя.
Вече е била лекувана. - Само превръзка.
Да не съм пропуснал някоя битка?
Престрелките не са битки. - Капитане.
"Престрелките не са битки, капитане".
Добре знам разликата, майоре.
Раната е от стрела.
Подут черен дроб.
Заведете я във Форт Ларами.
Тук не мога да й помогна.
Нямам нито санитари, нито сестри. Никакъв персонал.
Как имате форт без персонал?
Няма форт.
Беше изоставен.
Идват инженери от Тихоокеанския северозапад,
които планират железницата на север и на изток.
Край с фургоните по тези земи.
Каква ви е? - Моя дъщеря!
Дробът й е пронизан.
Трудно се възстановява от куршум,
камо ли от стрела. Често те са мръсни или отровни.
Дори черният дроб да се оправи, вече има сепсис.
Не казвам, че е нелечимо,
но аз не съм виждал.
Трябва да заякне, за да пътува.
Да пътува? Никъде няма да пътува.
По-далеч от Ларами няма да стигне.
Надявайте се да се събуди, за да си вземете сбогом.
Ще си донеса чантата.
Мръдни!
Не сте войници, а пазите форт.
Ние сме от ранчо СИ.
Фортът е на ранчото.
Част ли е от Сдружението по добитъка на Уайоминг?
Донякъде.
Господин Кери го основа.
Разбира се.
Трябват ли ви стаи?
Имаме под наем.
Ще продължим.
Къде отидоха?
Отиваме в Ларами.
Тази земя е на шефа на заместниците,
които убихме.
Включително форта.
Ще тръгнем на север към Боузман.
И зимата ще ни свари в Монтана.
Ако си мислиш, че тук е диво...
Скоро ще намерят убитите заместници.
Цялата страна ще ни погне. Отново.
Дъщеря ти се нуждае от лекар.
Какво ще й направи този лекар?
И двамата сме били на война.
Три дни.
Черният дроб или се лекува, или отказва.
Ако се излекува,
ще има още седмица. Може би.
Да.
Трябва да говоря с жена си.
Да се поразходим?
Джон, отиди при сестра си.
Не можем да останем тук.
Защо не?
Няма значение. Не можем.
И лекар не може да й помогне.
Никой не може.
Няма да я погребем тук.
Продължаваме на север.
Където умре,
там ще останем.
Така ще е до нас.
Ще я посещаваш, когато пожелаеш.
Ще съм там всеки ден,
докато не ме погребеш до нея.
Съберете се.
Оттук продължаваме на север.
Зимата ще прекараме в долината Боузман.
Към Орегон ще тръгнем напролет.
Не, сега тръгваме за Орегон.
Напролет. - Ти обеща!
Ще спазя обещанието си.
Просто ще е малко по-късно.
Пригответе се за отпътуване.
Капитане.
Нуждаят се от няколко дни.
Джоузеф се нуждае от лекар.
Няма лекар.
Само още крадци.
Ако останем, ще ни обесят.
Оставаме.
Пътят беше лесен досега.
И сами ще стигнем.
Както желаете.
Чакай.
Идваме с вас.
Покажи ми крака си.
Не можеш да караш.
Да вървиш не можеш.
Тя не може да кара.
Как да ви взема със себе си?
Аз ще карам.
Те ще умрат.
Значи ще умрат.
Сега са свободни.
Това са избрали.
Не е моя работа какво правиш.
Стадото просто стои насред прерията.
Оставете го.
И какво да правим?
Какво ви се прави?
Няма да ви обърнем гръб.
Но без добитъка не сме ви от полза.
Къде отиваме?
В Монтана, миличка.
Питам се какво ли ще е там.
Беше чест да яздим с теб.
За мен беше чест да яздя с вас.
В нито един момент не бях по-хубавият.
Изпуснах те.
Трябва да си много привлекателен,
за да вярваш, че някога си ме имал.
Върни се в Тексас, красив негоднико.
Госпожо.
Чудя се какво е станало с тях.
Дали са се установили в Уайоминг,
построили са си къща,
купили са добитък и са си изградили живот?
Или напук на зимата са прекосили Орегон
и са се установили в долината Уиламет?
Бях видяла твърде много от света,
знаех твърде много за човешката същност,
за да повярвам, че бъдещето им е такова.
Очакваше ги друго бъдеще,
което лежеше в бездната на безименните гробове
по пътя за Орегон.
Днес по-добре ли е?
Не пие вода.
Кракът ти умира.
Смъртта се прокрадва нагоре.
Можем да махнем крака.
Или да умреш с него.
Това са възможностите.
Сигурен ли си?
Сигурен съм.
Знаеш ли как да махнеш крака?
Знам как.
Махни го.
Добре.
Маргарет ни е лишавала.
Пее само на децата.
На теб - не?
Обеща да пее на погребението ми.
Но трябваше да й обещая, че ще умра пръв.
Не е изгодна сделка.
Жените действат подмолно.
Досега не съм печелил спор.
През войната получих телеграма от жена си.
Пишеше, че си хванала любовник.
Щяла да замине с него в петък.
Телеграмата дойде в понеделник.
Наточих сабята си добре, за да прережа гърлото на негодника,
и яздих два дни.
Когато пристигнах,
тя изтича от къщата
и се хвърли на врата ми.
Прочела, че южняците са в Пенсилвания,
и сънувала, че ще умра в битка край Гетисбърг.
Тази малка лъжкиня ми спаси живота.
Кракът на Джоузеф трябва да бъде махнат.
Да действаме сега.
Добре.
Благодаря.
Сега ли ще го правим?
Още не.
Чак когато не виждаш в права линия.
Трябва да изпиеш половината бутилка.
Аз съм германец.
На средата тепърва започвам.
Имаше... глупави французи,
търчащи по улиците на Париж като кучета.
Знаеш ли за какво говори?
Някакво сражение.
Все едно.
Този негодник пие уискито като вода.
Това, което хората не разбират за битките,
е шумът.
Целият този шум.
Започне ли,
не чуваш крясъците на човека до теб.
От бомбите и изстрелите.
Не след дълго
спираш да чуваш бомбите
от писъците.
Сега напредваме.
Допий си шишето, Джоузеф.
Това не е най-доброто одеяло.
Нямам добро.
Не, още не съм готов.
Дремни си. Нищо няма да правим.
Няма да...
Нищо няма да правим. Ти си почини.
Да му дадем няколко минути.
Сложете колене на ръцете му.
Притиснете ги силно към раменете му.
Томас, това ще ти трябва.
Кой крак искаш? - Ще режа с триона.
Аз ще държа болния крак.
Ще рита много силно, когато се събуди.
Не мисля, че ще се събуди. - Ще се събуди.
Добре. - Полека.
Първо ще режа до кокал.
Бих минал направо на триона.
Така ще заздравее по-добре.
Добре.
Дръжте здраво.
Дръжте го.
Боже мой.
Трябва да погребем крака.
Не бива да вижда как койотите го разнасят.
Може да пуснете.
В Монтана ли сме?
Почти.
Миличка, трябва да легнеш.
Студено ми е.
Ще седна до огъня.
Има ли ядене?
Мога да ти забъркам нещо.
Добре че не съм простреляна в крака.
Издръж още 15 минути.
Никъде няма да ходя.
Температурата ти е спаднала.
Върнала си си и цвета.
Това е хубаво.
Как е болката?
Още е там.
Но не както преди.
Искаш ли бекон?
Разбира се.
Добре напредвате.
От прерията до боровата гора
за един ден.
Напуснахме форта преди 3 дни.
Значи доста съм спала.
Да, съкровище.
Не знам какво е в Орегон,
но се обзалагам, че не е такова.
Това трябваше да е крайната ни цел.
И аз не знам какво е в Орегон,
но тук е прекрасно.
Единствените, които знаят, са там.
Странно е, като се замислиш.
Всички тези хора от Европа...
Не говорят езика ни.
Не знаят нищо за това място.
Рискуват живота си за слухове и мечти.
Слуховете и мечтите са изградили целия свят, миличка.
Всеки сантиметър.
Знаеш ли кое ме плаши в смъртта?
Че ще ме забравят.
И не разбирам защо.
Няма да съм тук, за да знам, че са ме забравили.
Страхувам се от такава глупост.
Никой няма да те забрави, Елза.
И няма да умреш.
Трябваше да си мъртва,
но ти не зачиташ нито моите правила, нито тези на природата.
Гледаш ме, сякаш умирам.
Гледам те като това, което си -
най-важното за мен на тази планета.
Това върви с много тревоги.
Не мога да те заменя.
Другите сбъркаха, като не дойдоха.
Дали ще стигнат до Орегон?
И от Уайоминг няма да излязат.
И аз така мисля.
Повече не говорихме за мечтите или смъртта.
Не говорихме и за пионерите.
Нямаше нужда да говорим.
Да се махаме.
За да оцелееш в Дивия запад,
трябва да разпознаваш хората, които ще се провалят.
И да се пазиш от грешните им избори.
Избягвай ги на всяка цена,
защото техният страх е първи братовчед на трагедията.
А тук трагедията е заразна.
Шей! - Спрете тук.
Подгответе се.
Скрий се!
Тя е ранена.
Знам.
Беше пронизана от стрела на лакота.
Война ли водихте?
Някой им обяви война. Те решиха, че сме ние.
Какво казват докторите ви?
Нямаме доктори.
Ще ви осигуря доктор.
Трябва да влезе в реката.
Твърде студено е. Има треска.
Нуждае се от студено.
Ще спре кървенето.
Била е тежка битка, а?
Добра битка.
Ти ли си баща й?
Мога да го повикам.
Повикай го.
Ти ли си баща й?
Аз съм.
Какво знаеш за войната?
Повече, отколкото искам.
Знаеш,
че лакота топят стрелите си в изпражнения.
Това ги прави смъртоносни.
Стрела в черния дроб е смъртна присъда.
Знам какво ни чака.
Но...
Ще останем там, където я погребем.
Трябва бързо да намерим това място.
Иначе ще останем с вас в пустошта.
Знам едно място за вас.
Прекосете прохода и тръгнете на юг покрай реката.
Като момче ловувах в долината.
Зимата е тежка,
но лятото е плодородно.
Мъж,
който планира добре, ще преживява.
Ти приличаш на мъж, който планира.
Как се казва долината?
Не знам думата на вашия език, но...
Когато умреш, отиваш там.
На небето.
Не, не е това. Има друга дума.
Рай. - Да. Точно така.
Рай.
Добро име.
Знай това...
След седем поколения
моят народ ще се надигне и ще си вземе земята обратно.
След седем поколения може да я вземете.
Колко е пътят до там?
Зависи колко бързо яздите.
Но с този фургон
ще отнеме седмица,
а тя няма толкова.
Някой ден семейството ми може да слезе в долината
на лов.
Ако това стане,
спомни си за мен
и ги пусни.
Семейството ти може да ловува там, когато пожелае.
Добре.
По-добре ли си?
Ти излъга.
Съжалявам.
Аз умирам.
Знам, миличка.
Обещай ми нещо.
Каквото и да е.
Нека избера мястото.
Моля те.
Да, съкровище.
Ще избереш мястото.
Добре са. Вечеряха добре.
И веднага заспаха.
Не са продумали, откакто баща им умря.
От Тексас.
С мен не млъкват.
Говорят ли с теб?
Постоянно.
Питат ме за различни шумове
и животни.
Питат ме какво е в Орегон.
С мен не говорят от месеци.
И аз бих винила себе си.
Не те винят.
Просто не знаят какво да кажат.
След всичко, което преживя.
Пътуването ги спира да говорят.
За тях ти си...
... голямо яйце.
Боят се, че ще се счупиш.
С мен говорят,
защото не им пука дали ще се счупя.
И не се сърдя.
И на мен самия не ми пука.
Какво ще е в Орегон?
Не знам нищо за Орегон.
Имам предвид за нас.
Ще си намерим долина
с добра вода.
Без хора.
Ще си харесаме земя и ще я направим своя.
Момчетата пак ще ти говорят.
Защото пътуването ще приключи.
И аз загубих дъщеря.
В един момент човек вини себе си.
Мислиш си, че си виновен,
задето си й дал толкова свобода.
И може и да си виновен.
Но ще ти кажа нещо.
Наблюдавам това момиче от 6 месеца.
И тя надживя всички ни.
На 75 години съм,
а тя се е смяла повече,
обичала е повече
и се е борила повече от мен.
Тя ме надживя.
Надживя всички ни.
Иска да избере мястото, където ще я погребем.
Иска да го избере и да го види.
Фургонът няма да стигне навреме.
Момчето ми не може да пътува на кон.
Но аз й дадох дума.
Няма да допусна да умре
и да наруша обещанието си.
Нямам представа как да кажа на съпругата си,
че трябва да отнема дъщеря й,
за да умре.
И тя не може да дойде.
От теб ще чуе логиката.
От мен...
... ще чуе само жестокостта.
Можеш ли да го направиш за мен?
Моля те.
Да.
Мога да го направя.
Госпожо?
Какво не смее да ме попита мъжът ми?
Обещал е на дъщеря ви
сама да избере мястото, където ще умре
и където ще построите ранчо.
С фургона до там е една седмица,
а тя няма седмица.
С коня е два дни.
Още не съм чула въпрос.
Ами...
Аз...
Наистина не знам какъв е въпросът.
Вероятно въпросът е дали искаш да се сбогуваш с нея тук.
Мъжете са такива страхливци!
Това не е страх,
а срам, че изобщо поставя въпроса.
Кога тръгват?
На сутринта.
Съжалявам.
Няма друг начин.
Обичам те.
Обичам и двама ви.
С цялото си сърце.
Ще се видим в долината.
Ще се видим там.
Дано покажеш, че всички са сгрешили.
Дано след 20 години се смееш на това.
И на нас, че се усъмнихме в теб.
Ами ако не мога?
Ще дойда на плажа.
Ще ти запазя място.
Ще бъдем зад вас.
Пази ги. - Сякаш са мое семейство.
Натам.
Тук.
Спри.
Това е мястото.
Къде искаш да отидем?
При дървото.
Нека да поседим
и да си починем.
Искаш ли одеяло?
Не.
Ти си одеяло.
Кой е първият ти спомен?
Бях на три години.
Баща ми имаше чирак.
Ковеше подкови.
Спомням си искрите.
Той ме погледна и се усмихна.
Скри очи с ръце и каза "ку-ку".
"Виждам те."
После скри очи с ръце
и каза: "Не ме виждаш. Къде съм?"
Не разбирах играта.
Та той...
... се криеше зад ръцете си
и аз го виждах.
Съвсем ясно.
Сметнах го за глупак.
Моят е...
... много птици...
... на полето зад къщата.
Веднага след дъжда.
Кълвяха земята
и вадеха червеи.
Мислех си:
"Колко хитро.
Чакат дъжда да размекне земята."
Стори ми се толкова хитро.
Права си, миличка.
Хитро е.
Вие, птиците, сте много хитри.
Миличка?
Съкровище?
Сега разбирам.
Какво разбираш?
Знам какво е.
Не ме е страх.
Не ме е страх, татко.
Година по-късно
Това е.
Мамо! Там има река!
Твърде далече ли е?
За нас нищо не е твърде далече.
Искаш реката.
Ще имаш реката.
Погледни, Хелън.
Не е ли прекрасно?
Има един момент,
в който мечтите се сливат със спомените
и образуват съвършен свят.
Това е раят.
Всеки рай е различен.
Той е твой собствен свят.
Земята е изпълнена с всичко, което обичаш,
а небето е твоето въображение.
Моят рай е изпълнен с хубави коне,
широки равнини,
диви крави
и един мъж, който ме обича.
Да се състезаваме.
В моя свят винаги е изгрев.
И няма бури.
Аз съм единствената светкавица.
Вече познавам смъртта.
Видях я.
Нямаше остри зъби.
Усмихна ми се.
И беше прекрасна.
субтитри от YavkA.net @ 2022