Det her sted virker forvirret af døgnets love.
Eller også ignorerer det dem bare-
-og nægter at køle ned, når solen blegner.
Som om Gud ikke har besluttet, hvad det skal blive til.
Skal det blive en ørken... eller en prærie?
Hvert levende væsen er bevæbnet med takker, horn og tænder.
Som om jorden har erklæret krig mod sig selv og søger svaret.
Jeg var bekendt med den krig mellem hvad, man burde blive-
-og hvad man kunne blive.
Da jeg beskuede stedet, så jeg min egen ufærdige sjæl.
Da jeg beskuede stedet, så vidste jeg, at for mig-
-var den krig forbi.
Nu ved jeg, hvad jeg er.
Jeg er en cowboy.
Jo længere fra civilisationen vi er, jo flere af dens regler forlader vi-
-med dens traditioner og begrænsninger.
Jo længere vestpå vi rejser-
-jo mere bliver dens regler og traditioner en byrde.
-Taler du engelsk? -Beklager, ingen engelsk.
Alina...?
Min kone, engelsk.
-Hvad kaldes de der? -Bukser.
-På hans sprog. -Pantalones.
-Spørg ham, om han har flere. -Det har han, jeg syr dem.
Kan jeg bytte mig til et par? Hvis jeg giver dig noget.
Jeg ved, hvad en byttehandel er. Hvorfor vil du have hans bukser?
-Jeg får siddesår af sadlen. -Så taler vi byttehandel.
Hvad vil du have? Hvad mangler I?
Vi mangler alt.
-Det er guld. -Hvad nytter det herude?
Hvis I mangler alt, kan I købe det med guld.
-Så går jeg over i butikken. -Den er i Abilene.
-Hvorfor har du guld? -Det er ikke din sag.
Så er det stjålet, og vi kan ikke bytte.
Min far lavede smykker af pengene og gemte nogle af dem på mig.
Du behøver ikke gemme dem længere. Jeg skaffer bukser til dig.
De her burde passe dig. De er for små til ham-
-men passer dine smalle hofter. -Tror du det?
Det kan jeg se. Dine børn vil ligne auberginer.
Hvad er en aubergine?
Kan du gøre det med min kjole?
Har du aldrig set en kvinde i bukser før?
Nej, du er nok den første. Lad være med det.
Det er ikke din værste idé.
Jeg vil ikke vide, hvordan du fik fat i dem.
-Jeg byttede med... -Jeg vil ikke vide det.
Byttede med hvad? Nej, jeg vil ikke vide det.
Hvornår er mødet? Vil du have, jeg tager med?
Nej, bliv med hjorden. Jeg så ulvespor ved floden.
-En af sigøjnerne? -På en måde.
-Jeg tager aftensmad med til dig. -Kan du tage to med?
-Floden ser ret dyb ud. -Vandet er højt.
Vi burde have krydset Red, hvor vi var. Nu skal vi krydse to floder.
-Vi må krydse tyve, før vi er fremme. -Jeg så ikke et godt sted her.
Der er et sted lidt herfra.
Vilde dyr plejer at krydse der.
-Hvor dybt er det? -Man skal svømme.
-Kan dit folk svømme? -Det er ulovligt, hvor vi kommer fra.
At bade?
Man pisker de druknede lig, fordi de var i floden.
Så vi kan ikke svømme.
Vi fører kvæget over først-
-får så mange som muligt over på hesteryg-
-og tager vognene sidst.
Det her er min mening.
Hvis kvæget går først, forvandler de flodbredden til suppe-
-og vognene vil sidde fast.
Jeg har set det, og det vil man ikke have.
Få folkene over først, så vognene og til sidst hjorden.
-Hvor mange skal genne hjorden? -Den kan jeg få over.
Bare få vognene op, så de ikke hober sig op.
Har du brug for hjælp til at få folkene over?
-Det klarer jeg. -Så må din kone køre vognen.
Hun kan bakke en vogn ind på en saloon.
-Vi krydser ved daggry. -Vent, til det bliver varmt.
Når det er varmt, er det nemmere at få dyrene ned i floden.
Det regner både her og der, så vandet står højere.
Det står allerede højt.
Jeg får først gang i de skæve eksistenser midt på dagen, bonde.
-Jeg er fandeme ikke en bonde. -Det var du.
Jeg har også været kaptajn, men det kalder jeg mig heller ikke...
...kaptajn.
Kan man få nogle skorper?
Der er brød i teltet og bacon.
-Hvor gammelt er brødet? -Frisk nok.
-Skulle vi ikke få en kok? -I Abilene.
Skal vi ikke slagte et dyr, når vi har krydset floden?
Ikke før vi har en kok, som kan slagte.
Det er nu, vi skal fedes op, så kan vi blive magre senere.
Hvis vi slagter selv, går for meget tabt.
Vi gør kål på hjorden på en måned-
-og så bliver vi ikke magre, men sulter.
Se dig omkring, kaptajn. Vi sulter allerede.
Næsvisheden smitter af.
Vi må tale med bondetampen og sørge for, han ikke glemmer det.
Lad mig gøre det. Jeg kan sørge for, at han ikke glemmer det.
Når vi kommer til territoriet, har vi brug for hans kampgejst.
Pisker de ligene, fordi det er ulovligt at bade?
Alt er ulovligt, bortset fra at betale skat.
Oregon. Har du været der?
-Ja, det har jeg. -Hvordan var det?
Det er risikoen værd, hvis det er det, du vil vide.
Det var det, jeg ville vide.
-Når vi har krydset Brazos... -Er der ingen vej tilbage.
Der skal meget til for at overraske mig, Thomas.
De her mennesker har aldrig fået lov til at tænke selv-
-så nu kan de knap nok tænke selv.
At de ikke er i Galveston nu og prøver at finde et skib hjem...
Det overrasker mig. Det overrasker mig virkelig, Thomas.
-At de ikke har givet op endnu. -Hvorfor skulle de tage hjem?
-Deres hjem lyder som et helvede. -Men et helvede, de kender.
Det mest skræmmende på denne jord er det ukendte.
Det er, fordi du aldrig er blevet pisket, kaptajn.
Bed nogen svinge pisken over din ryg-
-og sig så, at det er det ukendte, der skræmmer dig.
De tager aldrig hjem.
Vågn op. Vi må bryde op og krydse floden i nat.
Hvorfor i nat?
Det er for risikabelt at tage efter dem.
Er det sikrere at krydse floden om natten?
De får brug for hjælp, og vi kan ikke hjælpe dem, hvis vi er blandt dem.
-Hvad med Elsa? -Jeg henter hende.
Jeg samler mændene.
Stop ikke.
-Jeg kan ikke. -Hvorfor ikke?
-Jeg bliver genert. -Siden hvornår er du genert?
Når jeg synger, bliver jeg genert.
Jeg er bare...bange for, at det lyder dårligt.
Køerne er da ligeglade. Jeg synger for dem hele natten.
-Og jeg er ikke spor genert. -Det burde du være.
Du er ikke genert over at gøre grin med mig.
Det falder mig naturligt.
Nå, men nogen må jo synge for dem.
Nu er det vist mig, der er anmassende. Undskyld.
Gør det igen.
-Vil du skyde mig? -Jeg overvejer det.
Vi flytter vognen til den anden side af floden. Lige nu.
Jeg må blive med hjorden. Der skal tre til at flytte den.
Hjorden rører sig ikke, så længe I udveksler aftensmad.
-Du har et job at gøre. Gør det. -Ja, sir.
Far!
Er du vred?
Kan du lide ham?
Ja, det kan jeg.
Hvorfor skulle jeg så være vred?
Jeg kan ikke behandle dig som en voksen eller et barn, når jeg vil.
Det må være den ene af delene.
Med din mor er det en anden historie.
-Vil du fortælle hende det? -Fandeme nej.
Du må fortælle hende det.
Hold hjorden i skak, indtil alle vognene har krydset floden.
Ja, sir.
-Ville han ikke skyde mig? -Nej, jeg skulle gøre det.
Hvis du er uartig.
At være uartig er mit eneste talent.
Ikke dit eneste.
Kys mig igen.
Kom her.
Nej, spild ikke din proviant på mig.
Sørg for, at børnene ikke går sultne i stedet.
Og at du ikke selv går sulten.
Jeg havde ikke haft nogen proviant uden dig.
-Hvad laver du? -Kigger.
-Lad være. -Hvorfor?
At gifte dig med en sort mand løser ikke dine problemer.
Det skaber bare nye problemer.
-Det er et frit land. -Men der er grader af frihed.
Hvad vil det sige? At regeringen bestemmer, hvem jeg må elske?
Regeringen bestemmer, at du ikke må svømme eller beskytte dig selv.
Selvfølgelig kan de bestemme, hvem du må elske...
...og hvordan du elsker dem.
Det burde de ikke-
-men det kan de.
Så må vi tage et sted hen, hvor de ikke kan.
Du vil ikke have noget med mig at gøre.
Jeg er for gammel og for indgroet i mine vaner.
Jeg kan ikke lide at tale.
Jeg kan lide at sove ude og bade i floden.
-Det vil en kvinde ikke have. -Mænd ved ikke, hvad kvinder vil.
Det er jeg uenig i.
Ved du hvorfor?
Fordi de aldrig spørger.
-Hvad vil du? -Kigge på dig, når du spiser.
Okay...
Ulve. Selv her er der ulve.
-Hvad fanden var det? -Det ved jeg ikke.
Det er ikke sådan i Oregon, vel?
Oregon er fyldt med bjerge-
-grønt græs, der når til taljen-
-hele vejen til havet, hvor man kan vade i vandet.
Oregon er paradiset.
Det håber jeg.
Det lover jeg dig.
Og så...en familie?
-Så stifter vi familie. -Så får vi en familie.
Vi kan begynde i nat.
-Det ser dybt ud. -Ja, det er ikke grundt.
-Du tager John. -Ja.
Kom, min dreng.
Intet på vognen er værd at dø for.
Hvis den synker, løsner du hestene og lader alt flyde væk.
-Svøm op ad floden, jeg henter dig. -Ja.
-Er du nervøs? -Jeg er okay.
-Jeg elsker dig. -Hvorfor sagde du det?
-Jeg ville have, du skulle vide det. -Nu er jeg nervøs.
Wow! Det var sjovt!
-Havde du det også sjovt, mor? -Ja, rigtig sjovt.
Luk øjnene. Hold ham for ørerne.
-Det var sværere, end du sagde. -Det krævede alt og mere til.
Du burde have forklaret, hvad du mente med "alt".
Nej!!!
Det er derfor, jeg ikke vil sove.
Det er ikke første gang, jeg har set det.
Jeg har aldrig set dig sådan. Du sover fandeme som et pattebarn.
Det har jeg aldrig forstået.
Min opvækst og de ting, jeg har set... For helvede!
Mareridt skræmte mig ikke.
Vi sov for at slippe for dem.
Jeg har lavet kaffe.
-Godmorgen. -Godmorgen, kaptajn.
Hvad med "vent, til det bliver varmt"?
Jeg mente ikke os.
Der er mere strøm, end man tror med en dyb rende i midten.
Tunge vogne vil sidde fast.
Hvis de ikke kan komme over her, skal de ikke prøve at køre længere.
-De burde ikke være taget så langt. -Det gjorde ingen af os.
-Jeg må hellere hente dem. -Jeg venter her.
-Gør du det? -Jeg sagde, at jeg ville hjælpe.
Få ting får en til at fokusere lige her og nu.
En af dem er skræk, en anden sorg.
Men intet fejer verden væk under ens fødder som en andens læber.
Det er en underlig skik at presse læberne mod en andens-
-og udforske hinanden med tungen.
Hvis man tænker over det, så er et kys noget helt ubegribeligt.
Godmorgen. -Tja, det er det.
Det har været morgen et stykke tid.
Undskyld.
Men du ville have din skønhedssøvn.
Men guderne skal vide, at du ikke behøver den.
Kom, nu rider vi.
Kom nu.
-Er du med? -Ja.
Vi må drive dem mod vandet. Kom så, køer.
Sikken fjollet ting, et kys er.
Sikken uvæsentlig, meningsløs ting.
Men jeg længtes efter det næste.
-Floden er steget over natten. -Hvor meget?
Tilstrækkeligt. Vi må gøre vognene lettere.
Alt, som ikke er absolut nødvendigt, skal ikke med på rejsen.
-Kan vi hente tingene senere? -Hvordan skulle vi gøre det?
Hvis det er for tungt, må det blive her.
Vi kommer til Oregon uden noget! Hvordan skal vi klare os?
Josef?
Josef!
Hvordan klarede hestene at slæbe rundt på det på tør jord?
Det er for tungt!
Læs alt skidtet af.
Få det læsset ud af vognen.
For fanden da. Se på det her.
Hvad sagde jeg i Fort Worth?
Hvis det ikke var absolut nødvendigt, ville det ikke klare rejsen.
Det er nødvendigt, han er musiker.
Nej, han er ikke musiker, og du er ikke snedker!
Og han er ikke smed, I er alle nybyggere!
Det er alt, I er, indtil I er fremme.
I har intet hjem, arbejde og ingen bondegård. I har kun rejsen!
-Hvad siger han? -At det her er uerstatteligt.
Han må tigge på gaden i Oregon.
Han har et valg. Engen tømmer han vognen-
-og tager tilbage til Fort Worth, eller også brænder jeg det hele!
De vil hade dig.
Men de overlever længe nok til at gøre det.
Skal vi krydse den?!
-Josef? Skal vi krydse den? -Ja, det skal vi.
Det skal nok gå!
Vis, hvor renden er.
Den begynder her.
-Hold jer til højre for den. -Forstået, kaptajn.
Jeg siger det videre og håber, at de bevarer roen.
Dem, der holder sig rolige, krydser floder, de andre drukner.
Nu kommer vognene, hvis nogen falder af, så kast et reb til dem.
Lad dem ikke komme frem til hesten, de hiver dig af.
-Hvorfor skulle de det? -Det gør dem, der går i panik.
Hvis de river dig ud af sadlen, vil kjolen drukne dig.
Efter denne dag vil vi kende hinanden mere intimt.
De er kommet til fornuft og har lettet lasten.
Det sker, når man ser en flod.
-Underligt bare at efterlade alt. -Det burde være blevet i byen.
I Kansas ligner det en losseplads med alt det, folk smider på bredden.
Ovne, badekar, kværne, så store som vognen, de var på...
Jeg sværger, mange tror, at vejen vestpå er stenbelagt.
-Spiller du? -Ja, det gør jeg.
Eller det gjorde jeg. Men ikke længere.
Nu kan du spille en gang til.
Kan du ingen muntre melodier?
Lige nu har jeg ingen interesse i muntre melodier.
Minderne om Tennessee var forkastet som var jeg født på rejsen.
Men det var jeg ikke.
Vi forlod et sted i jagten på et nyt-
-og rejsen var et nødvendigt og ynkeligt led mellem de to.
På en måde følte jeg mig immun mod de nye farer-
-som om jorden og jeg havde en pagt.
Som om jeg kunne passere uskadt, så længe jeg elskede den.
Og det gjorde jeg. Jeg elskede alt.
Men at krydse Brazos lærte mig, at der ikke var nogen pagt.
Hvor meget vi end elsker den-
-så vil jorden aldrig gengælde det.
Oversættelse: VSI