‫קרפלדן, 1984‬
‫זוכר מה אבא סיפר לנו על הגריפון?‬
‫רק אנחנו נוכל להביס אותו, בסדר?‬
‫מארק.‬
‫אתה חייב להאמין בזה, בסדר? אחרת זה לא יעבוד.‬
‫תשמור על אימא.‬
‫תראה לי!‬
‫אם השער הזה באמת קיים, קח אותי אליו.‬
‫אני צריכה לעצור כאן כדי להביא משהו לקולגה שלי.‬
‫תן לי את זה, בבקשה.‬
‫אני אכניס את זה פנימה, ואז נזוז.‬
‫שלום, ד"ר צ'נרד.‬
‫מארק, תנעל את הדלת. מהר!‬
‫- תירגע. - לא!‬
‫- פשוט תבוא בשקט. - היי, אחי!‬
‫- תעזבו אותי. אימא! - תחזיק אותו!‬
‫תשכב.‬
‫אימא!‬
‫מארק!‬
‫תקליטי אורקל‬
‫יש בורות ענקיים באדמה בכל רחבי המגדל השחור. כאן, כאן וכאן.‬
‫אלה מכרות הבזלת של הגריפון.‬
‫מה הוא עושה כאן?‬
‫הוא צד בני אדם בכל רחבי הארץ הזו ומביא אותם לשם.‬
‫מכריחים אותם לכרות סלעים שם.‬
‫- ותומאס הוא אחד מהם. - בדיוק.‬
‫הוא באחד המכרות האלה.‬
‫- איך נמצא אותו? - יש לי תוכנית.‬
‫בניתי בקתה באזור הזה.‬
‫אתה בנית בקתה?‬
‫והבקתה הזאת‬
‫היא על חוף אגן מי השתייה היחיד באזור.‬
‫מדי כמה ימים, כשהמקורננים צדים בני אדם,‬
‫הם לוקחים ממנו מים אל המכרות.‬
‫- אנחנו נחכה להם. - ונעקוב אחריהם למכרות.‬
‫- ונחלץ משם את תומאס. - אתה ואני!‬
‫מוות לפני קלון‬
‫בוא נחסל כמה שדים מזוינים.‬
‫אבא.‬
‫הפוסע בין עולמות ניסה לשחרר את אחיו‬
‫משיירת העבדים,‬
‫כפי שחזית, אבל הוא נמלט.‬
‫בכל השנים האלה, זה הכישלון הראשון שלי.‬
‫תמיד היית נאמן וישר,‬
‫פנדיה.‬
‫אמור לי את שמך.‬
‫דמיה, אבי.‬
‫מי ייתן ותשרת אותי טוב יותר מקודמך.‬
‫על פי הרומן "הגריפון" מאת וולפגנג והייקה הולביין‬
‫הגריפון‬
‫היי, זה מארק. יש לי חדשות טובות.‬
‫מצאתי את ממו, אז לא תצטרכי למסור את החבילה לאימא שלי.‬
‫פשוט תביאי אותה לבית הספר.‬
‫תודה על הכול. אני כבר מצפה לראות אותך. ביי.‬
‫התנצלתי בשמך בפני השוטרים.‬
‫אמרתי שלא תפרצי שוב לשום מקום.‬
‫- במיוחד לא לכנסייה! - תודה.‬
‫אין לך מושג מה את עושה למארק.‬
‫כל מה שהוא אמר נשמע אמיתי כל כך.‬
‫כי הוא מאמין שזה אמיתי.‬
‫מארק מנסה להבדיל בין המציאות לדמיון.‬
‫הוא מנסה לעשות זאת כל חייו.‬
‫אבל את אחזת בידו והובלת אותו היישר לתוך ההזיה. נתת לה תוקף.‬
‫אני מצטערת.‬
‫בקי.‬
‫בסופו של דבר, את תחליטי אם תישארי איתו או לא,‬
‫אבל אם אכפת לך ממנו באמת,‬
‫קבלי אחריות ועשי את הדבר הנכון, טוב?‬
‫אחכה לך ברכב.‬
‫אני לוקח אותך לבית הספר היום.‬
‫אבא?‬
‫כן?‬
‫מארק מאמין בכל מה שכתוב כאן.‬
‫תודה.‬
‫- מה קרה? - בטוח שזה רעיון טוב?‬
‫איזה רעיון?‬
‫שנילחם לבד באלף מפלצות מקורננות.‬
‫- למה לא המשטרה, או אנשים מבוגרים? - טוב...‬
‫תקשיב. קודם כול, אף אחד לא יאמין לנו. דבר שני,‬
‫אתה לא יודע לפרגן לעצמך.‬
‫הצלת אותנו מהמפלצות.‬
‫- יש לך כוחות על. - כן, אבל אני לא יודע...‬
‫איך להפעיל אותם.‬
‫עשית את זה אתמול ותוכל לעשות את זה שוב.‬
‫אף מבוגר לא מסוגל לעשות את זה, ולאיש אין יכולות כאלה.‬
‫לכן אנחנו נציל את תומאס, אתה ואני.‬
‫לא המשטרה הארורה, טוב?‬
‫בדיוק.‬
‫נו, פורצת-על? איך היה בבית?‬
‫נהדר.‬
‫אצלך?‬
‫ההורים שלי בנסיעת עסקים. הם לא יודעים עדיין.‬
‫- וגם אם... - בקי!‬
‫אל תיתני לו להציק לך.‬
‫- היי. - היי.‬
‫- את בסדר? - כן.‬
‫- באמת? - כן.‬
‫כי אני צריך ללכת.‬
‫הבאת את הכרוניקל?‬
‫אתה יכול לקחת אותו מאבא שלי.‬
‫מאבא שלך? למה?‬
‫אנחנו צריכים הפסקה.‬
‫הפסקה ממה?‬
‫מ...‬
‫זה מזה.‬
‫טוב?‬
‫- עשיתי משהו לא בסדר? - לא.‬
‫חשבתי שאת מחבבת אותי.‬
‫- זה נכון. - אז מה הבעיה?‬
‫אני צריכה...‬
‫- אני פשוט צריכה מרחב. - מה זה אומר?‬
‫- שני מטר? יומיים? שבועיים? - מרחב.‬
‫- את לא יכולה להגיד לי מה עשיתי? - לא!‬
‫- את מחבבת אותי ואני אותך... - לא!‬
‫- למה? - כי יש לך הפרעה נפשית‬
‫ואתה מאמין עדיין במגדל השחור!‬
‫אני רק מקשה עליך כשאני איתך.‬
‫אני מצטערת.‬
‫הכול בסדר?‬
‫איפה הכרוניקל?‬
‫אין כרוניקל.‬
‫שיהיה. נוכל להסתדר בלעדיו, נכון?‬
‫כן. אנחנו מסוגלים.‬
‫ניפגש בעוד חצי שעה בכנסיית מרטן.‬
‫אלך להביא את החפצים שארזתי למגדל.‬
‫ניסוי החזרה לחיים‬
‫חנות בעלי חיים‬
‫בוקר טוב, ד"ר פטרס.‬
‫מר קוטיאס...‬
‫לא קבעת תור.‬
‫זה דחוף.‬
‫- זה בקשר ליתוש. - יתוש?‬
‫אין לי הרבה זמן.‬
‫היי!‬
‫חיפשתי אותך.‬
‫מה שלומך?‬
‫- היי. - בוקר טוב.‬
‫באתי לאסוף את מערכת הסאונד.‬
‫בן שרודר?‬
‫כן, הייתי אמור לבוא אתמול. השארתי הודעה.‬
‫המערכת כבר לא כאן.‬
‫- מה? - כן, השכרתי אותה אתמול.‬
‫אמרתי לך לאסוף אותה עד 19:00.‬
‫- אז אקח אחת אחרת. - עכשיו סוף השבוע.‬
‫אכניס אותך לרשימת המתנה לעוד שבועיים.‬
‫אני צריך את המערכת היום. המסיבה שלי היום.‬
‫אם כך, תן לי לבדוק. כמה חבל, עדיין אין כאן מערכת.‬
‫בפעם הבאה שתזמין משהו, תפעל לפי ההוראות.‬
‫יש לנו הכול?‬
‫אידיוט מזדיין!‬
‫זארה המזדיינת!‬
‫היי!‬
‫מה קרה?‬
‫צדקת, טוב?‬
‫עזרתי לזארה, והמערכת כבר לא כאן.‬
‫אני אידיוט גמור. את מרוצה עכשיו?‬
‫המערכת אצלי.‬
‫אספתי אותה אתמול עם אח שלי.‬
‫מה?‬
‫כן.‬
‫כמו תמיד,‬
‫זארה זאת זארה, אתה זה אתה,‬
‫ואני זאת אני.‬
‫תודה רבה.‬
‫- היי. - היי, פטרה.‬
‫היי.‬
‫ד"ר פיליפ צ'נרד פסיכולוג ופסיכיאטר‬
‫- פטרה? - מי זה?‬
‫- זה אני, יורג פטרס. יש לך דקה? - אני מתלבשת.‬
‫זה בקשר למארק.‬
‫חדר מיון מלתחות סגל נשים‬
‫מה קרה?‬
‫רק רציתי לדבר איתך לרגע.‬
‫בתי בקי היא ידידה של מארק.‬
‫יש לך בת?‬
‫היא עברה לגור איתי לפני שבועיים, ופגשה את מארק בבית הספר.‬
‫נראה ש...‬
‫המצב שלו חמור משחשבתי.‬
‫אבל...‬
‫מה זה אומר?‬
‫מארק מאמין שכל מה שכתוב בכרוניקל של אביו הוא אמיתי.‬
‫- שלום. - שלום.‬
‫מארק אמר שבכוונתו לנסוע למגדל השחור.‬
‫אני לא יודע למה הוא התכוון בדיוק.‬
‫ייתכן שהוא דיבר על התאבדות.‬
‫יש לך אנשי סגל שיכולים לאשפז אותו?‬
‫אנשי סגל?‬
‫הוא זקוק למנוחה ולטיפול תרופתי כמו תומאס.‬
‫הוא זקוק לתחושת ביטחון ולעידוד.‬
‫תשגיחי עליו מקרוב ואז תחליטי.‬
‫אני...‬
‫ראיתי את בעלי שם קץ לחייו...‬
‫ואז תומאס נעלם...‬
‫אתה רוצה שאראה את זה קורה למארק?‬
‫אסור לך לאשפז אותו במחלקה פסיכיאטרית.‬
‫אני לא זקוקה יותר לעזרתך.‬
‫קולנוע שלוספארק סגור לרגל שיפוצים‬
‫נו, תראה לי את רעיון התאורה שלך.‬
‫ג'ון, מה דעתך?‬
‫טוב, אחי.‬
‫זו האמת. החורבה הזאת...‬
‫היא המיקום הכי מגניב שראיתי בחיים שלי.‬
‫אם מערכת הסאונד הזאת תפעל ללא תקלות,‬
‫אתה תבוא איתי לסיבוב הופעות. סגור?‬
‫ברור!‬
‫מי הדי-ג'יי?‬
‫אין לי אף אחד עדיין.‬
‫מה איתי?‬
‫- ג'ון, זה יהיה אדיר. - כן?‬
‫תקרא לי דירק.‬
‫איך נראה לו? שזה מגניב?‬
‫אמרתי לך שזה יצליח.‬
‫היי.‬
‫אין לימודים?‬
‫למדנו חצי יום.‬
‫בשביל מה התרמיל?‬
‫אני נפגש עם מישהו.‬
‫אנחנו יכולים לדבר?‬
‫אין לי זמן לזה.‬
‫אטרניה‬
‫שלום, מארק.‬
‫אימא!‬
‫תחזיק אותו!‬
‫תחזיק אותו חזק!‬
‫הוא מצליח לברוח!‬
‫וואו.‬
‫היי, זה מעולה.‬
‫- ממש מגניב. - כן, תודה.‬
‫אתה מפרק פצצה? למה אתה לא מסתכל עליי?‬
‫יותר טוב?‬
‫- נהדר. - טוב.‬
‫- רוצה לדעת מה קרה? - בהחלט.‬
‫אני לא רוצה להיות הנהג שלך יותר. הינה.‬
‫הפשלה בכנסייה אתמול...‬
‫אני בן 18 עכשיו! עלולים לפתוח לי תיק פלילי במשטרה.‬
‫כשאת רוצה דברים, מעולה, אבל כשאני זקוק לך, את לא עוזרת לי.‬
‫אני לא יכול להתקשר אלייך אפילו. זה דפוק כל כך.‬
‫כולם יודעים שאנחנו יוצאים,‬
‫ואת מעמידה פנים שאני בלתי נראה מול כולם.‬
‫כאילו את מתביישת בי.‬
‫לעזאזל, זארה! אני עושה בשבילך הכול.‬
‫אם את רוצה להסתיר את הקשר שלנו, אני מוותר.‬
‫היי.‬
‫חיכיתי חצי שעה. זה חצי יום בשביל תומאס.‬
‫- הפסיכיאטרים רודפים אחריי. - רק עכשיו?‬
‫- לקח להם הרבה זמן. - אחי, אני רציני.‬
‫תירגע, אין כאן אף אחד.‬
‫- אימא שלי מכירה את הכנסייה הזו. - אז...‬
‫קדימה!‬
‫תחזיק אותו.‬
‫תפסיקו!‬
‫תעזבו אותו!‬
‫- תישאר רגוע. - לא להזיז את הראש.‬
‫קדימה!‬
‫מארק?‬
‫מה זה היה?‬
‫מה זה היה, לעזאזל?‬
‫אין לי מושג.‬
‫למה?‬
‫אני לא יודע.‬
‫שיט, אחי, נראה לי שכדאי שנתרחק מהשער.‬
‫אני חייב לחזור. אני לא יכול להשאיר אותם שם.‬
‫זה לא רעיון טוב.‬
‫- חכה רגע. - אני צריך לעזור להם.‬
‫כשראינו את תומאס בשיירה, אמרת משהו חכם לשם שינוי.‬
‫"זה לא הזמן".‬
‫עכשיו אני אומר לך את זה.‬
‫הם יחשבו שאתה עשית את זה.‬
‫כשתופיע, הם יאשפזו אותך בבית משוגעים.‬
‫שם למעלה,‬
‫אנחנו לא יכולים כרגע לעשות דבר.‬
‫מה שקרה שם לא היה באשמתנו,‬
‫אבל כאן יש לנו תוכנית. משימה!‬
‫- לחלץ את תומאס. - בדיוק, שנינו.‬
‫אנחנו נהיה גיבורים!‬
‫בהתחלה הלכתי בדרך הזו מדי יום.‬
‫מהשער ליער ואז למדבר,‬
‫לאורך גדת הנהר ועד לאגם שבהרים.‬
‫בכל יום, הלוך חזור.‬
‫הלוך חזור.‬
‫אחרי שבוע, חשבתי, "מארק לא יחזור.‬
‫"אישאר כאן לנצח."‬
‫- אני מצטער. - לא, זה לא היה נורא.‬
‫ככל שנשארתי יותר זמן, הרגשתי שייך יותר למקום הזה.‬
‫- לא כמו בבית. מטורף, נכון? - כאילו המגדל השחור משנה אותך...‬
‫גם אותך?‬
‫כמו פרפרים בבטן.‬
‫כמו ציפייה.‬
‫כמו לקבל מתנות.‬
‫קודם הרגל שלי נרפאה,‬
‫ואז הראייה שלי השתפרה, וגם החשיבה.‬
‫יכולת הלחימה שלי השתפרה פלאים.‬
‫יש לי מקל לחימה שכיניתי אולריך. אראה לך אחר כך.‬
‫כמו לארס אולריך.‬
‫אם המגדל יכול להפוך בטלן כמוני לאדם מועיל,‬
‫מה הוא יעשה למענך? נכון, מר גיבור-על?‬
‫- מתי מגיעים? - זה ממש מאחורי ההר הזה.‬
‫טוב.‬
‫בסדר, ידידי, האלבומים הטובים ביותר של שנות ה-90 עד עכשיו. קדימה.‬
‫- מקום ראשון, "נוורמיינד" של "נירוונה". - אין סיכוי.‬
‫- מקום שני, "דה כרוניק" של ד"ר דרה. - אחי!‬
‫- מקום שלישי, "פייבמנט". - "פייבמנט"?‬
‫את באה למסיבה?‬
‫ברור.‬
‫היי!‬
‫רציתי לומר שאני שמחה שאת כאן.‬
‫לחיים!‬
‫נתראה במסיבה.‬
‫זה היה רק שלוק בירה, טוב?‬
‫יש לי חדשות רעות.‬
‫- אולי חל בלבול. - זה היה מארק.‬
‫- לא ייתכן. - זיהו אותו.‬
‫הזהרתי אותך, בקי.‬
‫הוא הרגיש שאת נותנת תוקף לפנטזיות שלו, ונכנע להן.‬
‫הוא הרג מישהו.‬
‫אני מצטערת.‬
‫מעתה והלאה, תקשיבי לי.‬
‫תישארי בחדרך. בלי טלוויזיה, בלי טלפון.‬
‫עד שאחזור.‬
‫זה ברור?‬
‫יופי. לכי לחדר שלך.‬
‫אני צריך לחזור לתחנת המשטרה.‬
‫בקרוב יהיה חושך. בוא ננוח כאן.‬
‫בסדר.‬
‫יורג פטרס. הבלש ברקר ביקש שאבוא.‬
‫טוב, תעבור.‬
‫התקשרתי לצ'נרד.‬
‫אני יודע.‬
‫הזהרת אותי, אבל התקשרתי אליו.‬
‫קודם קארל, אז תומאס ועכשיו...‬
‫ד"ר פטרס כבר הגיע?‬
‫תהיי בסדר לבד?‬
‫מעתה והלאה, אין לי ברירה אחרת.‬
‫ד"ר פטרס.‬
‫שלושה אחים סניטריים איבדו את הכרתם, ואז זה קרה.‬
‫לא ראיתי דבר כזה ב-40 שנותיי במשטרה.‬
‫שאלת מיליון הדולר, זה היה הפציינט שלך?‬
‫- אתה שואל אם מארק מסוגל לזה? - כן.‬
‫כן, הוא מסוגל.‬
‫מרפא לזמנים קשים‬
‫שאלת את עצמך פעם מי בנה את כל זה?‬
‫את עמודי התווך וצוהרי האור?‬
‫הכול כתוב בכרוניקל.‬
‫אתם זוג?‬
‫- אלה רק תמונות פספורט. - אבל אתה בקטע שלה.‬
‫כלומר, אתה מחבב אותה. ממש.‬
‫אני לא יודע.‬
‫גם היא בקטע שלך?‬
‫- אין לי מושג. - אחי.‬
‫"כן." "לא." "לא יודע." "אין לי מושג."‬
‫אתה לקוני היום.‬
‫אנחנו חייבים ללכת, עכשיו!‬
‫מה קורה?‬
‫עכשיו!‬
‫- מה הבעיה? - לא יורד כאן גשם אף פעם.‬
‫מה הסיפור? אז מה אם יורד גשם?‬
‫הם בוקעים כשהם באים במגע עם מים.‬
‫זאת הבעיה שלי.‬
‫ברח!‬
‫לעזאזל!‬
‫לילה קשה?‬
‫החברים שלנו התייבשו.‬
‫היינו חזקים כסלע, נכון?‬
‫חזקים כסלע?‬
‫למעלה על הסלעים!‬
‫קלי קלות!‬
‫מה קרה, ישנת לא טוב?‬
‫ידעת על הפרחים ולא אמרת כלום?‬
‫לא יורד כאן גשם בדרך כלל.‬
‫בדרך כלל?‬
‫זו סתם חופשה מלאת הרפתקאות בשבילך!‬
‫אתה יכול סוף סוף להיות גיבור גדול.‬
‫תירגע!‬
‫שיהיה לך ברור, כמעט מתנו בגללך,‬
‫אז מעתה והלאה, אני רוצה לדעת על כל סכנה אפשרית. זה מובן?‬
‫ואם תאמר "קלי קלות" עוד פעם אחת, אז...‬
‫אז...‬
‫"בקי, אם תיקחי את הספר לאימא שלי,‬
‫"תוכלו לפתוח את השער יחד.‬
‫"מתגעגע אלייך."‬
‫צדקת כל הזמן.‬
‫רוצה לחכות כאן? אלה רק כמה ארגזים.‬
‫זה בסדר. אבוא איתך.‬
‫אני לא יודע אם יש בלגן בדירה, ואבא שלי שם.‬
‫- אין לי מושג מה יהיה מצב הרוח שלו. - אני אשרוד.‬
‫זה ממש מגניב!‬
‫- את חושבת? - כן!‬
‫הייתי צריכה לבוא לכאן מוקדם יותר.‬
‫היי, אני זארה,‬
‫החברה של בן.‬
‫התקשרה איזו בקי אחת, היא רוצה שתחזור אליה.‬
‫נעים להכיר.‬
‫- היי. - היי.‬
‫בואי, אקח את התיק שלך.‬
‫תודה.‬
‫- אפשר לצאת לדרך? - לספרייה?‬
‫- למרשם המקרקעין? - כן.‬
‫בצד השני של העיר?‬
‫- ומשם למארק? - לאימא שלו.‬
‫נצטרך רק לטפס למעלה ואז נגיע לאגם.‬
‫אני מצטער.‬
‫הייתי צריך לציין את זה.‬
‫הייתי טיפש וסיכנתי אותנו. אני מצטער.‬
‫בסדר.‬
‫אתה תאהב יותר את האזור של האגם. נוכל לשחות בו ולהתקרר.‬
‫זה יהיה נהדר.‬
‫נלך מכאן, ואז נגיע.‬
‫אחריך, ידידי.‬
‫- ישר דרך השיחים? - האגם מאחוריהם.‬
‫טוב. למה שלא נחכה כאן למקורננים?‬
‫טוב, אחי. רציתי להיות גיבור, אבל פישלתי.‬
‫אתה לא רוצה כלום. מבחינתך זה דבר מחורבן.‬
‫מה הטעם בהם, אם אתה לא רוצה אותם?‬
‫אפילו סופרמן לא יכול לעוף כשתקוע לו מקל בתחת.‬
‫אני הולך לשחות.‬
‫אחי, בוא! המים מושלמים!‬
‫לעזאזל עם זה.‬
‫מדהים, נכון?‬
‫היי!‬
‫תקליטי אורקל‬
‫חסר זהירות.‬
‫תרגום כתוביות: עטר אברמסון‬
‫בקרת כתוביות רינת זוהר-מנחם‬