‫מה רצונך?‬
‫מאן-אית!‬
‫הראה את עצמך לאחרים,‬
‫אשף אשליות.‬
‫אדוני, אני ממלא את תנאי ההסכם‬
‫שישחרר את בני עמי לחופשי.‬
‫המרגלים שלי מדווחים‬
‫שהנער לא יוכל לחזור לעולם בני האנוש.‬
‫הכול מתקדם לפי התוכנית שלך.‬
‫על פי הרומן "הגריפון" של וולפגנג והייקה הולביין‬
‫הגריפון‬
‫- אתה בנית את זה? - אמרתי לך, המגדל השחור משנה אותך.‬
‫האגם הוא מקור המים שלהם.‬
‫הם עוצרים כאן עם העבדים בדרכם למכרות.‬
‫נסתתר כאן ונמתין למקורננים.‬
‫תראה את זה.‬
‫מכאן נוכל לראות אותם מגיעים,‬
‫אבל הם לא יראו אותנו.‬
‫קלי קלות.‬
‫זה מדהים.‬
‫הם באים במהלך היום. אני חושב שהם לא רואים טוב בלילה.‬
‫- אבל מה אם הם יבואו בלילה? - זה לא קרה עד כה.‬
‫- מה אם כן? - אין לי מושג.‬
‫אין לנו מצלמות מעקב.‬
‫יש לנו כלי עבודה?‬
‫עוד קצת.‬
‫טוב, מושלם.‬
‫בסדר, עכשיו!‬
‫זה עשוי להצליח, בנאדם.‬
‫כן.‬
‫אבל אנחנו צריכים עוד עצמות.‬
‫זה אומנם נשמע מטורף,‬
‫אבל המגדל השחור קיים באמת.‬
‫מארק מנסה למצוא את תומאס והוא זקוק לעזרתנו!‬
‫מארק עשה דברים, בקי,‬
‫שאין להם תקנה.‬
‫הוא זקוק לטיפול נוסף.‬
‫את כבר לא יכולה לעזור לו.‬
‫בכרוניקל נכתב שהגריפון מתמרן אנשים, משפיע עליהם ומפליל אותם.‬
‫מארק הוא לא רוצח!‬
‫ראיתי אותו בעצמי.‬
‫אני לא מאמינה שהוא עשה את זה.‬
‫אני לא רוצה לשמוע אף מילה נוספת.‬
‫להתראות.‬
‫אני כן רוצה.‬
‫הבלש ברקר מאגף החקירות.‬
‫המשטרה חיפשה את מארק בכל רחבי קרפלדן,‬
‫- אבל הוא לא אותר, נכון? - מן הסתם!‬
‫הוא נראה לאחרונה‬
‫בכנסיית מרטן?‬
‫אביך סיפר לך את זה? זה לא ידוע לציבור.‬
‫לא סיפרו לי. חקרתי בעצמי.‬
‫הכנסייה נבנתה לפני יותר מ-400 שנה‬
‫על ידי מרטן צימרמן.‬
‫מרטן היה סתת מקרפלדן, ומארק ותומאס הם צאצאים ישירים שלו.‬
‫הינה.‬
‫הוא הואשם בכישוף ונידון למוות.‬
‫כלאו אותו במרתף הכנסייה שלו,‬
‫אבל באורח פלא...‬
‫הוא נעלם מכלאו.‬
‫אף אחד לא ראה אותו או את גופתו מאז.‬
‫הארכיבישוף מקלן הורה אפילו לחקור את העניין.‬
‫- ואז הוא נעלם איכשהו? - זה מה שאני חשבתי.‬
‫עד שמצאתי את זה.‬
‫אלה אבותיהם הביולוגיים‬
‫של מארק ושל תומאס. הינה.‬
‫כמעט כל משפחת צימרמן נעלמה ללא זכר.‬
‫כולם נראו בפעם האחרונה בכנסיית מרטן,‬
‫או היו קשורים אליה איכשהו.‬
‫המון דוחות ישנים:‬
‫"עבודות התנדבות בכנסייה",‬
‫"צימרמן מתקן את הכנסייה"...‬
‫זה נראה לכם כמו צירוף מקרים?‬
‫או שיש שם שער?‬
‫- שער למגדל השחור. - מספיק!‬
‫כבר 15 שנה אני שומעת את השטויות האלה.‬
‫המגדל השחור, הגריפון...‬
‫- אבל... - לא כל אבותיהם נעלמו.‬
‫אבא של מארק הצית את עצמו.‬
‫קברתי את האפר שלו בבית הקברות.‬
‫יש הוכחה לקיומו של השער?‬
‫בהחלט.‬
‫בעזרתה...‬
‫ובעזרת הכרוניקל,‬
‫נוכל אפילו לפתוח את השער.‬
‫- איזה כרוניקל? - הוא כאן, אצלי.‬
‫רק רגע, הוא ב...‬
‫בתיק שלי.‬
‫נו, כמה זמן תצטרכי?‬
‫רק אקח את המפתחות ואחליף בגדים.‬
‫רבע שעה?‬
‫- חמש דקות? - אתה פוחד שאזרוק אותך שוב?‬
‫אני פשוט לא רוצה לאחר.‬
‫תירגע, אני כבר חוזרת.‬
‫רק רגע אחד!‬
‫ואו, אתם בבית. איזה תענוג נדיר.‬
‫היו כאן שוטרים.‬
‫זו הייתה אי הבנה.‬
‫פרצת לכנסייה!‬
‫לכנסייה!‬
‫נוכל לדבר אחר כך?‬
‫או אף פעם, כמו תמיד? אני חייבת ללכת.‬
‫את הולכת היישר לחדר שלך.‬
‫- ברצינות? - זארה, אי אפשר להמשיך ככה.‬
‫את רוצה לעמוד בראש החברה יום אחד, נכון?‬
‫פתאום אכפת לכם,‬
‫- אחרי שפישלתי פעם אחת? - פעם אחת?‬
‫את כל הזמן מבלה עם בן שרודר, התנשקתם בחוץ לפני רגע,‬
‫- ואז את פורצת לכנסייה. - אם זה יתגלה...‬
‫- אתם לא מכירים את בן. - הוא פושע. זה מספיק.‬
‫- זה לא היה רעיון שלו בכלל. - הוא לא מתאים לך, נקודה.‬
‫תדחפו את זה ל...‬
‫- גברת צעירה! - את נשארת!‬
‫פנימיית ויטוס הקדוש‬
‫- לא תעשו לי את זה. - אם תניחי רגל אחת בחוץ...‬
‫את תלמדי בפנימייה. זה מובן?‬
‫- שלום. - היי. אני בן.‬
‫- באתי לאסוף את זארה למסיבה. - זארה לא בבית.‬
‫לא יכול להיות. הרגע...‬
‫הבאתי אותה לכאן.‬
‫נראה לי שהיא שינתה את דעתה.‬
‫אני מצטערת.‬
‫- מה זה? - זה צומח על גדות האגם.‬
‫- אתה בטוח שאפשר לעשן את זה? - הרחת את זה?‬
‫אז פשוט ניסית?‬
‫התשובה היא כן, ידידי.‬
‫זה הדבר הכי טיפשי ששמעתי בחיים שלי.‬
‫אני לא מבין למה אתה כזה לחוץ כל הזמן.‬
‫אחי, תינוקות מנסים דברים חדשים סתם בשביל לבדוק אותם.‬
‫- אף אדם עם היגיון בריא לא עושה את זה. - תשתחרר קצת.‬
‫נגיד ש...‬
‫נעקוב אחרי המקורננים למכרה,‬
‫נמצא שם את תומאס,‬
‫ואז אני אציל את תומאס ואחזיר את שנינו הביתה.‬
‫- יופי של תוכנית. - מה איתך?‬
‫אני אלך ברגל, ואתה תכניס אותי דרך השער.‬
‫זאת לא בעיה. הלכתי לשם הרבה פעמים.‬
‫אני לא יודע.‬
‫אני לא יכול להשאיר אותך כאן.‬
‫אל חשש. פשוט תדאג לזה שתחזרו הביתה.‬
‫זה יצליח.‬
‫מה זה היה עכשיו, אופטימיות?‬
‫מארק צימרמן הוא אופטימי.‬
‫משהו כאן לא בסדר.‬
‫מאז שנפלנו מהצוק...‬
‫אני חושב שהבנתי איך לשגר את עצמי.‬
‫כלומר, כמו שצריך.‬
‫אצטרך להתאמן על זה.‬
‫אני מדמיין איך אבא שלי יגיב‬
‫כשיגלה שהבן הנכה שלו הציל את תומאס.‬
‫אתה לא נכה.‬
‫אולי לא בעיניך,‬
‫אבל בבית, אני כן.‬
‫- קזיה ג'ונס? - כן.‬
‫הוא לא גרוע כמו שחשבתי.‬
‫טוב, תן לי את זה.‬
‫אם החומר הזה מלמד אותך לאהוב מוזיקה טובה, תן לי אותו.‬
‫הוא עולה מייד לראש.‬
‫אחי, אלה רק פרחים.‬
‫מי צריך חנות תקליטים? נפתח חנות פרחים.‬
‫הנערים האנושיים הגיעו לאגם שבהרים.‬
‫הם בנו מסתור,‬
‫ובכוונתם לעקוב אחרי הציידים שלך למכרה, ואז להציל את האח.‬
‫אבא, אם אשלח עכשיו את הציידים לאגם,‬
‫אוכל להביא לכאן עוד הלילה את הפוסע בין עולמות.‬
‫- מאן-אית! - אדוני.‬
‫אחד מכם יכין את הפוסע בין עולמות באגם.‬
‫אמור למרגלים שלך בעולם בני האדם שלא אסבול סיבוכים.‬
‫לא יהיו סיבוכים.‬
‫בוקר טוב!‬
‫נגעת בתיק שלי?‬
‫לא. למה?‬
‫מישהו רוקן אותו.‬
‫- אולי היית סהרורי. - אין סיכוי!‬
‫אז זה היה בעל חיים.‬
‫- בתוך הבקתה? - כן. אל תדאג,‬
‫לפעמים בעלי חיים נכנסים.‬
‫אני לא דואג.‬
‫אפשר להתחיל להתאמן?‬
‫מה את עושה כאן?‬
‫באתי לקחת את התיק שלי.‬
‫הכול בסדר?‬
‫את לא לבושה למסיבה.‬
‫תעלי אליי.‬
‫איפה היית? אנחנו לא יכולים להיכנס.‬
‫אסור לי ללכת למסיבה.‬
‫- איזה חרא. - אני מצטערת.‬
‫לא יכולתי לתת לבן את המפתחות לקולנוע.‬
‫עכשיו הוא בטוח חושב שנטשתי אותו שוב.‬
‫- איפה זארה? - אין לי מושג. בבית.‬
‫- מצידי, היא יכולה להישאר שם. - מה אתה עושה?‬
‫- את יכולה להביא את שאר הדברים מהרכב? - מה זאת אומרת, בבית?‬
‫אפשר לקבל את התיק שלי?‬
‫השארתי אותו ברכב של בן. מצטערת.‬
‫- זה בסדר. - את הולכת למסיבה, נכון?‬
‫תני לו את המפתחות, ותגידי לו בבקשה שאני מצטערת!‬
‫- בסדר. - תיהני.‬
‫השתגרתי לראשונה כשהייתי בחדר שלי.‬
‫בפעם השנייה הייתי ב"אורקל".‬
‫בשתי הפעמים האלה הסתכלתי בכרוניקל‬
‫והתמקדתי במקום מסוים.‬
‫אבל לא בפעם השלישית.‬
‫נכון!‬
‫אין לזה שום קשר לכרוניקל.‬
‫מה עוד היה שם כשזה הצליח?‬
‫פחד.‬
‫מתח, פעימות לב, הכול יחד.‬
‫טוב.‬
‫אתה צריך פחד כדי להשתגר.‬
‫ממה אתה מפחד?‬
‫- מ"בוורלי הילס 90210". - לא, ברצינות.‬
‫ממה אתה מפחד?‬
‫- מהרבה דברים. - מה למשל?‬
‫אין לי מושג. ממה אתה מפחד?‬
‫כשגילו לאימא שלי גידול סרטני בשנה שעברה, זה הפחיד אותי.‬
‫נסה שוב, מארק...‬
‫אתה לא מרוכז היום.‬
‫נו?‬
‫אני מצטער, זה לא מצליח.‬
‫אני יודע שאתה חווה לפעמים דברים שהיית מעדיף לשכוח,‬
‫אבל אם נדרש לך פחד כדי להשתגר...‬
‫אסור לך לטמון את הראש בחול.‬
‫- אני לא טומן את הראש בחול. - אז מה כן?‬
‫אני רק צריך קצת...‬
‫טוב, אנשים נורמליים לא בורחים באמצע משפט.‬
‫ראיתי משהו.‬
‫מה ראית?‬
‫זה כנראה סתם בעל חיים.‬
‫הם תמיד באים במהלך היום?‬
‫אחרת היינו שומעים אותם.‬
‫ומדי כמה ימים?‬
‫אתה בטוח?‬
‫עד כה, כן.‬
‫- מה קרה? - תומאס נמצא אי שם,‬
‫ואנחנו סתם יושבים כאן. זה מה שקרה.‬
‫בגלל זה אתה רוצה להתאמן על שיגור.‬
‫זה לא מצליח לי. עכשיו תורך.‬
‫מר קוטיאס.‬
‫באת שוב בלי לקבוע תור.‬
‫בני אדם מתייחסים לתורים ברצינות.‬
‫ההתנהגות שלך חשודה. ממש לא מקצועית.‬
‫יתוש הגיע אלינו.‬
‫מארק צימרמן באגם שבהרים. מכינים אותו לעימות.‬
‫בעזרתי. אתה גורר סלעים. זו עבודה קשה, כמובן,‬
‫אבל הסיכון שלי הוא הגדול ביותר.‬
‫אני הכנתי את מארק, נתתי לו את בקי,‬
‫ואז לקחתי לו אותה, דבר שהצית את הכעס שלו.‬
‫אתה יודע מה זה אומר?‬
‫העיט הגדול התעורר בזכותי.‬
‫אני רצחתי את צ'נרד וטפלתי את האשמה על מארק.‬
‫הסיכון היה עצום, אבל הביצוע שלי היה מושלם.‬
‫אני רוצה שתשלח יתוש לעיט הגדול עם הדיווח הזה!‬
‫אני לא סתם בורג קטן במערכת כמו עמיתינו בכנסיית מרטן.‬
‫- אני מדווח לו על כל פרט. - יופי.‬
‫אני לא רוצה להירקב כאן.‬
‫הנערה כבר יודעת על המגדל השחור?‬
‫בקי? כן, אבל היא לא מאמינה שהוא קיים.‬
‫היא בחדר שלה. הכול בשליטה.‬
‫אני מקווה.‬
‫העיט הגדול לא רוצה שיהיו סיבוכים.‬
‫אצלי אין סיבוכים אף פעם.‬
‫בקי?‬
‫רבקה?‬
‫- את באה למסיבה? - בטח.‬
‫- זה היה מארק. - לא ייתכן.‬
‫בקי, אם תיקחי את הספר לאימא שלי,‬
‫תוכלי לפתוח את השער...‬
‫אני מתגעגע אלייך.‬
‫צדקת מההתחלה...‬
‫אתה צודק.‬
‫בקשר למה?‬
‫אני טומן את ראשי בחול.‬
‫אני מפחד לחשוב על עצמי.‬
‫להיזכר ברגעים שמפחידים אותי.‬
‫אתה מפחד מהפחד.‬
‫איך אוכל להשתגר ככה?‬
‫ואיך אוכל להציל את תומאס?‬
‫אולי אתה לא צריך לחשוב על משהו רע?‬
‫כלומר, אולי...‬
‫רעיון נהדר!‬
‫באמת?‬
‫מארק?‬
‫מארק!‬
‫שלום, קרפלדן!‬
‫כן!‬
‫הצלחת?‬
‫קלטתי את זה!‬
‫השתגרתי ארבע פעמים ברצף.‬
‫כל רגש מפעיל את זה, לא רק פחד.‬
‫אבל אי אפשר להשתגר בתוך עולם אחד.‬
‫אני לא יכול להשתגר לבקתה ובחזרה.‬
‫אני צריך לעבור קודם לעולם שלנו.‬
‫לכן זה לקח הרבה זמן.‬
‫אתמול כבר התחלתי לדאוג.‬
‫- נעדרתי כל כך הרבה זמן? - כן.‬
‫אצטרך להיות מהיר יותר.‬
‫אני צריך לדמיין את המקום הבא לפני שאני מגיע אליו.‬
‫תביא לי עוד...‬
‫קולנוע שלוספארק סגור לרגל שיפוצים‬
‫הינה החותמת שלך. אפשר להיכנס.‬
‫איפה בן?‬
‫מכוון את התאורה.‬
‫- הם איתי! - רגע, החותמות שלכם.‬
‫עכשיו אפשר להיכנס.‬
‫המוזיקה היום חזקה יותר מהמוזיקה שהייתה פעם?‬
‫לא, האוזניים שלך הזדקנו.‬
‫היי, בן! התיק שלי אצלך במקרה?‬
‫- זארה רצתה לבוא, אבל... - לא מעניין אותי.‬
‫גמרתי עם זארה.‬
‫- כדאי לך לדבר איתה. - למה? גמרתי איתה.‬
‫אתה כועס ושתוי.‬
‫חכה עד מחר ואז תראה אם אתה בטוח.‬
‫רוצה לדעת אם אני בטוח?‬
‫אראה לך כמה אני בטוח. בואי הנה.‬
‫- בחיים אל תעשה את זה שוב! - מצטער.‬
‫- איפה התיק שלי? - במטבח, אני חושב.‬
‫שתיים בשבילכם. ארבעה מארק. תודה.‬
‫- מה תרצו? - שתי בירות.‬
‫טוב, הינה הראשונה...‬
‫מה בשבילך?‬
‫לעזאזל!‬
‫את בסדר?‬
‫- מישהו גנב לי אותו! - ברצינות? שיט...‬
‫מי גונב ספר דפוק?‬
‫הספר שהיה בתיק?‬
‫לקחתי אותו ושמתי שם, על ארגזי הבירה.‬
‫חשבתי שהוא יתייבש שם מהר יותר.‬
‫מה?‬
‫איזה אידיוט הניח אותו מתחת לחבית הבירה,‬
‫והוא נרטב לגמרי, כמובן.‬
‫יש לך טקילה?‬
‫כן, שם.‬
‫מלח‬
‫מי זה?‬
‫אבא?‬
‫אבא, זה אתה?‬
‫מה אתה רוצה ממני?‬
‫היית צריך להקשיב לי,‬
‫אז...‬
‫הבטחת לי.‬
‫אתה לא אבא שלי.‬
‫תסתכל עליי.‬
‫זה קרה באשמתך.‬
‫- אתה יודע מה ההרגשה... - אתה לא אבא שלי.‬
‫...כשהלהבות מכלות אותך?‬
‫- תתעורר! - כשהעור שלך מתפוצץ?‬
‫- תתעורר! - כשהעיניים שלך מבעבעות?‬
‫אתה יודע?‬
‫מארק!‬
‫- מארק, אתה יודע מה ההרגשה? - תתעורר!‬
‫זה כואב.‬
‫מה קרה?‬
‫עם מי דיברת?‬
‫היי!‬
‫- אחי, עצור! - מה?‬
‫דבר אליי. מספיק.‬
‫משהו כאן לא בסדר.‬
‫מישהו נמצא שם ומשחק לי בראש.‬
‫היה לך חלום רע.‬
‫זה לא היה חלום רע.‬
‫אז מה זה היה?‬
‫אולי בעל חיים שוב?‬
‫- אל תעשה את זה. - מה?‬
‫אל תתייחס אליי כמו אל אידיוט.‬
‫אמרתי שיש שם מישהו.‬
‫- אם אתה לא מאמין לי, תתחפף. - לא היה שם אף אחד אחר.‬
‫אתה משתגע ולא מוכן להודות בזה.‬
‫אז תתחפף אתה.‬
‫טוב.‬
‫אתה רוצה לדעת מה קרה שם? מה ראיתי?‬
‫בטח.‬
‫את אבא שלי.‬
‫את האבא המת שלך.‬
‫הוא תפס אותי ושרף אותי ככה.‬
‫רוצה שאראה לך?‬
‫אני לא רואה שום דבר.‬
‫הוא היה שם.‬
‫באמת.‬
‫אתה משתגע, צימרמן.‬
‫קרקס דאיקירי‬
‫- כמה? - שמונה מארק.‬
‫- שמור את העודף. - תודה.‬
‫היי, מאיה.‬
‫לאן את הולכת?‬
‫למה את הולכת מוקדם כל כך?‬
‫זרקת את זארה ועברת מייד לדבר הבא?‬
‫למה את כועסת?‬
‫- מה אכפת לך? - אתה לא קולט שום דבר, נכון?‬
‫- אידיוט מטומטם. - רגע.‬
‫לא שמת לב שאני תמיד מכרכרת סביבך?‬
‫כלומר, את...‬
‫כן, חתיכת דביל.‬
‫לא ידעתי את זה.‬
‫רציתי להיות החברה שלך מאז שהיית בן שבע,‬
‫התנגשת ברכב שלנו עם האופניים,‬
‫ואבא שלי רצה להרוג אותך.‬
‫אבל אמרתי לו, "לא, אבא!‬
‫"זה הילד שאני רוצה להתחתן איתו יום אחד."‬
‫אני עדיין מרגישה ככה.‬
‫חשבתי שאת סתם רואה בי בחור נחמד...‬
‫רק אולי קצת מטומטם.‬
‫כן, זה נכון.‬
‫אידיוט מטומטם.‬
‫מאיה!‬
‫בבקשה.‬
‫תודה.‬
‫הצילו! בבקשה, מאיה...‬
‫אני אזעיק עזרה!‬
‫מה אתה עושה כאן?‬
‫מסדר את הבלגן שהשארת!‬
‫מאיה זקוקה לעזרה דחופה. צריך להזמין אמבולנס!‬
‫אל תדברי עם אף אחד.‬
‫מזמן לא יצאת לבלות?‬
‫- מה? - מזמן לא יצאת לבלות?‬
‫נראה כאילו לא היית בחברת אנשים הרבה זמן.‬
‫גם אתה לא נראה כמו קווין קוסטנר.‬
‫סליחה, רק ניסיתי להיות נחמד.‬
‫אני חושב ששנינו...‬
‫בואי אחריי.‬
‫הם עושים המון רעש!‬
‫אנחנו צריכים אוכל.‬
‫אני לא אוכל אותם.‬
‫אבל אני כן.‬
‫הריח שלהם מסתיר אותנו מהמקורננים.‬
‫אילו מקורננים? לא ראיתי אותם עדיין.‬
‫- אתה מאשים אותי? - לא!‬
‫- זו לא אשמתי שהם לא הופיעו. - אני לא מאשים אותך.‬
‫- נשמע שכן. - אבל אני לא.‬
‫לי יש תוכנית לפחות.‬
‫ולך? מהי התוכנית שלך?‬
‫- אין לך תוכנית להציל את תומאס. - פשוט תשתיק את הדגים!‬
‫אל תצעק עליי.‬
‫איפה הנעצים?‬
‫תן לי אותם.‬
‫השתגעת?‬
‫הגיע הזמן להוציא לך את המקל מהתחת ולהכיר במציאות.‬
‫מה הקטע, אחי?‬
‫אני יודע מה קרה לך. למה אתה מתנהג כמו מניאק‬
‫ולמה אין לך חברים. זה לא בגלל התפרצויות הזעם שלך.‬
‫- אין לי מושג על מה אתה מדבר. - יש לך מושג.‬
‫אתה תמיד שומר מרחק כדי שלא תצטרך לזכור,‬
‫אבל תומאס סיפר לי הכול.‬
‫כל פרט...‬
‫על אבא שלך.‬
‫- תפסיק. - קדימה, תתחרפן.‬
‫תצעק עליי. לא אכפת לי בכלל.‬
‫אנחנו נדבר על הכול.‬
‫אתה תיזכר.‬
‫אמרתי לך להפסיק!‬
‫נסעתם לסטודיו של אבא שלך.‬
‫אתה, תומאס ואבא שלכם.‬
‫הוא רצה לשרוף את המחקר שערך על הגריפון‬
‫כדי שאף אחד לא ימצא את המגדל השחור.‬
‫תישאר כאן ותשמור על הכרוניקל, טוב? לא משנה מה יקרה.‬
‫מבטיח?‬
‫תבטיח!‬
‫הבטחת לחכות.‬
‫סתום את הפה שלך!‬
‫אבל אז הפנס כבה,‬
‫והחושך הביא איתו את הפחד.‬
‫תומאס!‬
‫לך!‬
‫בבקשה, אל תשאיר אותי לבד!‬
‫בבקשה!‬
‫עצור! משטרה.‬
‫תניח את פחית הדלק.‬
‫אם תומאס לא היה חוזר לקחת אותך,‬
‫לטפל בך במקום לעזור לאבא שלך כפי שתוכנן,‬
‫הוא היה בחיים עדיין.‬
‫תוציא אותו מפה.‬
‫אמרתי לך להוציא אותו.‬
‫אל תעשה את זה.‬
‫היי!‬
‫אני יודע שזה כואב.‬
‫אתה לא אוהב שאנשים אומרים לך את האמת.‬
‫סתום את הפה!‬
‫אבל אם אתה רוצה להתגבר על זה אי פעם,‬
‫אתה צריך לקבל את זה.‬
‫המוות של אביך...‬
‫קרה באשמתך.‬
‫לא!‬
‫הוא מוכן!‬
‫שלחו את הציידים!‬
‫תרגום כתוביות: עטר אברמסון‬
‫בקרת כתוביות: רינת זוהר-מנחם‬