ДЖЕЙН
«Ацеродон юбатус».
Джейн, Сивий, увага. Ми вже майже в районі висадки.
Ясно, Девіде. Ми готові стрибати.
Точніше, я готова стрибати.
Знаю, Сивий, це страшнувато,
але там унизу тварина, якій треба допомогти.
А приземлення буде безпечне завдяки нашим парашутам.
Ми в районі висадки. Дякую, що скористались Авіалініями Девіда.
Побачимось унизу, друже.
Бачу, Сивий, тобі треба трохи допомогти.
Ранній кажан росу п’є.
А хіба не рання пташка росу п’є?
Не сьогодні. Сьогодні ми допомагаємо «Ацеродону юбатусу».
Дай угадаю – це наукова назва кажанів.
Точніше, мегакажанів.
Мегакажанів? І навіщо ж мега-кому-завгодно наша допомога?
Тому що їх, на жаль, залишилося небагато.
Одна з причин вимирання тварин –
те, що їм бракує їжі.
Тому спершу з’ясуємо, чим вони харчуються.
Це просто.
Кров’ю. Це ж усі знають.
Добре ти приземлився.
Бачу мегакажана.
Точніше, бачу мегакажанів.
Спокійно, Сивий.
Деякі кажани-вампіри п’ють кров,
та здебільшого кажани їдять комах, фрукти, риб, мишей, ящірок...
Шимпанзе.
Ні. Та інших кажанів.
Фу. Мегагидота яка.
Усім треба виживати, Девіде.
Їх іще називають гігантськими золотоголовими летючими лисицями.
Тож гадаю, вони їдять те саме, що й лисиці.
-А лисиці їдять інших лисиць? -Ні.
Хоч щось можна викреслити з меню.
Якщо я прикріплю камеру до одного з кажанів,
ми побачимо, що він їсть, і з’ясуємо, як допомогти.
Будь обережна. І шию побережи.
Та він жартує, Сивий.
До того ж це нічні тварини, тобто вони спатимуть, доки не стемніє.
Іще повно часу.
Ой-йой.
Джейн, я вже сто разів казала –
не кричи, не реви й не вий, коли я працюю.
Вибач, але нам от стілечки лишилося, щоб дізнатися, що їдять летючі лисиці.
Вони не такі, як ви уявляєте. Це кажани.
Точніше, мегакажани.
Добре. Ну, удачі.
-Просто менше... -Шуми.
Так і зроблю, щоб підкрастися до кажана.
Бачу, ти мене зрозуміла по-своєму, але через пів години буде вечеря.
Так-так.
Так, я слухаю.
Сивого зносить!
О ні! Сивий!
Сивий! Не бійся! Я йду!
Зачекайте трохи.
Джейн, що я тобі щойно казала?
Куди це ти?
Сивий злетів з балкона. Не знаємо куди.
Не турбуйтеся, мамо Джейн. Ми його знайдемо. Усе буде добре.
Авжеж. Гаразд! Тільки поверніться до вечері.
А що ви приготуєте?
Я ще не придумала!
Девіде, ходімо.
Я спитав, щоб вирішити, чи приходити.
Пасту?
Побачимося за вечерею!
Добре.
З чого почнемо? Сивий може бути де завгодно.
Розділимося, щоб більше оглянути.
Сивий! Сивий, ти де?
Сивий!
-Бачиш його? -Ніде нема.
Тут його теж немає.
Бідний Сивий. Він, напевно, так злякався.
І недарма злякався.
Я його знайшов, але тобі не сподобається, де саме.
Чому ж мені це має не сподобатись? Дуже гарний сад.
Ти що, не знаєш, хто тут живе?
Кажуть, вона не виходить надвір.
Кажуть, вона найбільша злюка в усьому районі.
-Кажуть, що... -Хто каже?
В основному моя сестра.
Люди мають багато хибних уявлень про кажанів.
Може, й тут схожий випадок.
Ну, одне я знаю точно.
Того, що впало до неї за паркан, вона не віддає.
Бачиш?
Усе буває вперше. Ходімо.
Я ж казав.
Може, її немає вдома.
Вітаю. Я Джейн.
Вибачте, що турбую, але мій друг Сивий приземлився у вашому садку.
Ми б хотіли його забрати.
Дати тобі якусь мою іграшку?
Ми Сивого не покинемо.
Він у біді. Ти ж сам бачив.
-Куди це ти? -Іду визволяти друга.
Стій, Джейн. Не треба.
Уже пізно.
Може, обговоримо це за вечерею?
Вона не буде проти, щоб ми його забрали.
А я думаю, що буде.
Тримайся, Сивий. Я тебе зніму.
Джейн, швидше. Щоб нас тут не застукали.
Ще трошки.
Агов!
О ні. Він порвався.
Гей, ви, забирайтеся з мого двору.
-О ні! -О ні. Ой-ой.
-Ми вже йдемо. -Геть.
САДОВИЙ ОБПРИСКУВАЧ
Ви користуєтеся пестицидами?
У нас зараз серйозніші проблеми.
Геть. Негайно!
Вам сюди не можна.
Пробачте!
Стривай, нам треба забрати Сивого.
Що це було?
Летюча лисиця!
Ти ж казала, що вони вдень сплять.
А в сутінках вилітають полювати.
Поглянь, які великі крила. Дивовижно.
Скоріше жахливо. Тікай!
Біжи!
-Може, вони їдять людей. -Не такі вони великі.
Чому всі, кого ми рятуємо, на нас нападають?
Не схоже, що вона хоче напасти.
І, здається, ми від неї втекли.
Точно?
Бо вечеряти я готовий, а от щоб вечеряли мною – ні.
Що таке?
Вона в мене на спині, так?
П’є з мене кров?
А збирається?
Кажани вкрай рідко п’ють людську кров.
Значить, можливо. Відповідь – «можливо».
Ось тому я й хотів лишитись у літаку.
Зніми її з мене!
Вона в мене встромила свої мегапазури!
У тебе такий крутий вигляд.
Девіде!
Щось вона не хоче допомоги.
Треба краще її зрозуміти. Їй загрожує вимирання.
Я розумію, що вона хотіла мене з’їсти.
Тоді б і я вимер.
Це ми ще не знаємо... напевно.
Можливо, мама допоможе.
Та й вечеря вже готова.
А ти не знаєш, чи буде десерт?
То що ви з’ясували – п’ють вони кров чи ні?
-Важко сказати. -Так.
Думаю, вона погналася за нами не для цього.
Навіть кажани-вампіри рідко п’ють людську кров.
А якщо й п’ють, то лише як жертва спить.
Я після цього вже ніколи не засну.
Звідки ця мурашка?
І оця?
Ого, та вони вас просто обліпили.
Точно!
Ось чому летюча лисиця гналася за нами.
Напевно, хотіла з’їсти мурашок.
Добре, але чому ви такі липкі?
Ми випадково вступили у фрукти.
Але здається, я придумала, як повернути Сивого.
Для цього потрібна летюча лисиця.
І частина твого літака.
Може, спершу доїмо?
І поприбираємо цих мурах.
Думаєш, це подіє?
Має подіяти.
Вона забрала Сивого в дім. Вона його викрала.
Казав же – злюка.
Ви вкрали мого найкращого друга.
Я думав, це я твій найкращий друг.
Одного з моїх найкращих друзів.
А ви потоптали моє фруктове дерево, тож, гадаю, ми квити.
Це сталося випадково. Ви нас налякали.
А я, по-вашому, не злякалася,
побачивши у своєму садку чужих?
Ми дзвонили у двері.
І що, вирішили отак просто зайти, як нікого нема вдома?
Чому ви така зла?
Та йдіть уже звідси.
Чекайте! Ми вам щось принесли.
Це за те, що ми у вас потоптали.
Якщо не нове фруктове дерево, то мене не цікавить.
Будиночок для кажанів.
Зроблений з мого літака.
Чому ви користуєтеся пестицидами?
Щоб вивести комах.
Пестициди дуже шкідливі для довкілля.
Для довкілля все шкідливо.
Це неправда. Ось, погляньте.
«Чому ми вважаємо, що можна вирощувати їжу за допомогою отрути?»
Це Джейн Ґудолл сказала.
Пестициди – це отрута. Вивести комах можна й по-іншому.
Наприклад, комах їдять кажани.
-Це що, кажан? -Не дуже добре вийшов.
Але один кажан за ніч з’їдає тисячу комах.
Більш ніж достатньо, щоб захистити ваш сад.
Не люблю непроханих гостей, хоч великих, хоч малих.
До побачення.
Може, домовимось?
Ми залишимо цей будиночок у вас на ніч
і запишемо відео, щоб побачити, чи їстиме кажан комах.
Ви ще й камеру встановите?
Якщо спрацює, залишимо його вам, і пестициди вже не знадобляться.
А ви нам тоді віддасте Сивого.
А якщо не спрацює?
-Тоді Сивий лишиться у вас. -Джейн?
Добре. Знаєте що? Домовились.
Я на все готова, щоб зникли комахи...
І ви двоє теж.
Усе гаразд?
Ми повісили будиночок для кажанів і ввімкнули камеру.
Сподіваємося, кажан прилетить,
а ми з’ясуємо, що він їсть, і повернемо Сивого.
А в тебе самої все гаразд?
Я за ним сумую.
Може, мені поговорити з цією жінкою?
Я сама впораюсь.
Авжеж, упораєшся.
І чому люди бувають такі злі?
Життя – штука складна, доню.
Іноді людям простіше злитися на весь світ,
аніж спробувати якось його змінити.
А от ти все робиш навпаки.
Зараз прийду.
Це м’яка іграшка з мого дитинства.
-Хочеш її взяти до себе на ніч? -Дякую, мамо.
Я тебе люблю.
Я тебе теж люблю.
-Не забудь вимкнути світло в коридорі. -Не забуду.
Вітаю.
Та ну що ж це таке.
Добрий ранок.
Якщо ви так гадаєте.
Думаю, вона не любить ранок. І день. І вечір.
Можна зайти й перевірити камеру?
Дякую, що хоч цього разу спитали.
То ви чули якісь дикі звуки від кажанів?
І які ж це дикі звуки?
Дарма я спитала.
Єдине, що я чула дикого –
це пропозицію зробити кажанів моїми дезінсекторами.
Це ви зараз так кажете.
Повірити не можу. Подіяло.
Добре, але це, схоже, вухатий кажан Таунсенда.
Точно не наша летюча лисиця.
Який милий...
хоч і страшненький.
І дуже корисний.
До того ж кажани полюють уночі – ви їх майже й не побачите.
Може, й лишу собі цю коробочку.
І обійдетеся без пестицидів?
Побачимо, як піде.
Чудово, це перший крок.
Треба ще з’ясувати, що їсть летюча лисиця.
Якщо не комах, то, напевно, якесь інше м’ясо чи фрукти.
Чи людей.
Що ж, я обіцяла. Піду принесу твою макаку.
-О, він шимпанзе. -Це ж те саме.
Шимпанзе й макаки – це різні...
Та неважливо!
То як ми допоможемо летючій лисиці?
Це нам ще треба з’ясувати.
Як і обіцяла – одна м’яка іграшка.
Дякую.
Привіт, Сивий. Я за тобою дуже сумувала.
Стривайте.
Ви його зашили?
Е-е, та то він, мабуть, сам.
То ви що, в глибині душі добра?
Зачекайте. У мене для вас щось є.
Привіт, друже. Я за тобою теж скучив.
Я тебе більше нікуди не відпущу.
Поки ви не пішли...
...може, оце вам допоможе визначити, чи їсть фрукти ваша летюча лисиця.
Без пестицидів.
Смакова проба. Чудова ідея.
Тепер потрібне ще тільки м’ясо.
Апельсини й хот-доги на місці.
Так їсти хочеться.
Девіде!
Що таке? Ми тут сидимо вже цілу вічність.
Девіде, треба потерпіти,
щоб побачити, що їсть летюча лисиця – фрукти чи м’ясо.
Сивий, це ж приманка.
А ось і летюча лисиця.
Сивий, обережно!
О ні!
Летюча лисиця не їсть ані м’яса, ані фруктів.
Але вона точно п’є кров і хоче поласувати Сивим.
Тікай, Сивий!
Обережно!
Рухайся, Сивий!
Біжи!
Що ж це вона хоче?
Вона не полює на Сивого, і наші мурахи її не цікавили.
Фрукти!
Летюча лисиця не на тебе полює, Сивий! Вона хоче апельсин!
Кидай його!
Іди сюди, Сивий. До мене.
А цей кажан – ще той фрукт.
-Зрозуміла? Ще той... -Я зрозуміла.
Отак воно краще. Набагато смачніше за кров, правда ж?
Що тут таке?
Здається, вона всім віддає їхні речі.
Правда?
Я помилялася щодо кажанів.
От і подумала – може, й діти не такі вже шкідники.
Спочатку дітлахи трохи нервувались.
Виявляється, я тут маю своєрідну репутацію.
Ага. І хто б міг таке подумати?
-І? -І я теж помилявся щодо кажанів.
-Не ти один. -Ага.
Ви зробили ще кілька будиночків?
Ну, першому було трохи самотньо.
-До речі, я Робін. -Джейн.
Девід. До ваших послуг.
Дякую за все.
Може, зробимо ще будиночків і розвісимо по району?
Хороший план.
Але спершу допоможемо летючій лисиці.
Ми майже на місці. Пора завершувати завдання.
Тепер ми знаємо, що їсть летюча лисиця,
тож можемо саджати фруктові дерева, щоб у неї була їжа.
Ходімо, Сивий.
Не бійся. Стрибаємо разом.
Я ж казала, що нікуди тебе не відпущу.
Готовий?
Так!
Еге-гей! Так!
ДЖЕЙН
Урятуймо летючих лисиць.
-Джейн? -Девід?
Ти вже з нею говориш?
З Лісою Паґунталан?
Поки ще ні.
Не вимикатимеш рацію, щоб я слухав?
Хочу почути про летючих лисиць.
-Точніше, золотоголових летючих лисиць. -Так.
-Чому ти шепочеш? -Я в цей час маю спати.
Добре, що тобі дозволили так пізно розмовляти з Лісою.
Так круто, що вона живе на Філіппінах.
Летючі лисиці живуть лише там. Тому Ліса про них усе й знає.
Точніше, золотоголові летючі лисиці.
Ось і вона!
-Вітаю, Лісо. -Привіт, Джейн.
Вітаю, Лісо.
А це хто?
Це мій друг Девід, по рації.
Теж хоче з вами поговорити.
Привіт, Девіде.
Дуже цікаво знати – чому їх називають «золотоголові летючі лисиці»?
Зараз щось покажу.
Ось.
-Ех, а я не побачу. -Потім перешлю тобі фото.
З усіх 26 видів плодоїдних кажанів на Філіппінах
це єдиний, у якого на тім’ячку
є золотистий трикутничок, схожий на корону.
Такі милі.
А ви останнім часом бачили летючих лисиць?
Так, усього кілька днів тому.
-Шукала їх у дикій природі. -Оце пощастило.
Що вони не п’ють кров, як деякі кажани.
Я ж казала: кажани-вампіри рідко п’ють людську кров.
Летючі лисиці ж їдять фрукти, так?
Так. Золотоголові летючі лисиці люблять фрукти,
а понад усе – інжир.
Власне, інжир становить 79% їхнього раціону.
А для фігових дерев кажани важливі,
оскільки летючі лисиці допомагають розносити насіння інжиру.
То вони, ніби фермери, саджають насіння?
Саме так, Джейн.
Це що, телескоп? Ви ще й космос досліджуєте?
Люблю космос.
Це оптична труба для спостереження.
За її допомогою ми шукаємо летючих лисиць,
розпізнаємо й рахуємо їх.
Покажу, як ми це робимо.
Треба дочекатися сутінок.
Тоді всі кажани злітають зі своїх сідал,
і ми можемо їх полічити.
Скільки їх лишилось?
На Філіппінах цих кажанів залишилося всього
від десяти до двадцяти тисяч.
Чому летючі лисиці вимирають?
Кажани не люблять, коли ми втручаємося в їхні домівки.
Ми їх знищуємо.
Як ми можемо допомогти?
Не варто недооцінювати сили
місцевих спільнот і волонтерів.
Ось скільки фотографій, як філіппінці допомагають нам захищати кажанів.
Я вчу їх рахувати й розпізнавати кажанів.
Саме завдяки їм
багато колоній летючих лисиць і досі не зникли й живуть своїм життям.
Якщо на Філіппінах зникне якийсь вид кажанів,
це буде не лише втрата біорозмаїття для Філіппін.
Це буде втрата для всього світу.
Бо, зрештою, ми всі взаємопов’язані.
Але як допомогти, якщо ми так далеко?
Ви можете допомогти, розповідаючи цікаві історії про кажанів.
Щоб люди, які бояться кажанів, змінювали свою думку про них.
Коли розумієш, то стаєш небайдужим.
-Ми можемо це зробити, Джейн. -Так, авжеж, можемо.
Девіде, з ким це ти розмовляєш?
Ні з ким. Спи собі, Міллі.
Мушу закінчувати. Дякую, Лісо.
До завтра, Джейн.
Дякуємо вам за розмову.
Ми неодмінно допомагатимемо тваринам – і місцевим, і тим, що на Філіппінах.
Добраніч.
Бувайте.
АЦЕРОДОН ЮБАТУС – МЕГАКАЖАН УРЯТУЙМО ПЛАНЕТУ
ЗОЛОТОГОЛОВА ЛЕТЮЧА ЛИСИЦЯ ЛІСА ПАҐУНТАЛАН
Переклад субтитрів: Тетяна Ткаченко