-Že vidiš kaj? - Jane je rekla, da sem jaz kapitan.
Rekla sem: "Že vidiš kaj?"
Kaj že iščemo?
- Gaviala. - Nisem še slišal zanj.
Kot večina ljudi. Držijo se proč od drugih živali.
Plazilci so, sorodniki dinozavrov.
- So podobni tiranozavru? - Ne.
- Triceratopsu? - Ne, so bolj...
- Pahikefalozavru? - Ne, bolj so podobni... Temu!
- Krokodilu s čudnim gobcem? - Niso čudni, edinstveni so.
Več milijonov let so na svetu.
Zdaj jih je na svetu le še malo več kot 600.
Samo 600?
- Ubogi čudnogobčni gaviali. Pomagajva jim. - Najprej jih morava razumeti.
To pomeni...
- Da jim morava slediti. - Hitro!
Zakaj ima tak gobec?
Ne vem. Ne še. Zato sva tu, da ugotoviva.
Sledimo temu gobcu!
Prehitro greva. Prehitro greva, sem rekla!
Zataknila se je.
Težava.
Vem. Najin gavial je tam.
Nočem biti več kapitan.
Obrni!
Izumrtje ne grozi samo gavialom.
Mami!
Nekaj sem morala narediti. Trikrat sem te poklicala.
- Saj veš, da šimpanzi ne znajo plavati. - Nisem vedela.
Ampak nisem ga jaz nesla v bazen.
- Pri nalogi nama je pomagal. - Res?
Tvoja naloga danes je, da delaš z mano.
Najprej delo, nato bazen. Kmalu prideta pote tvoj oče in Sasha, to je njun vikend.
- Mami, poskušava... - Rešiti žival? Vem.
Ampak zdajle imava delo. Pridi ven.
- Zakaj moramo opravljati hišna dela? - Ker je zadruga.
To pomeni, da je vsak zadolžen za opravke v stavbi in ob bazenu.
Saj hočeta, da je skupnost povezana.
Hitreje bomo barvali, prej bosta lahko naprej reševala...
Gavialisa gangeticusa.
To si si pa izmislila. To ni pravo ime.
- Pa je. - Sorodniki dinozavrov so.
- Dinozavri so super. - Kateri vam je najbolj všeč?
- Spinozaver. - Dober odgovor.
Živjo. Si ti Maria?
Sem?
Ja. Ja, sem.
Hočem reči, ja, tako mi je ime. Maria.
Andre sem. Kumari me pošilja.
Nedavno sem se vselil in moram opraviti prostovoljno delo. Tvoj sem.
Moj.
Dober sem s čopičem.
Rada imam umetnost.
Stoli, mami.
Seveda. Ja. Zelo bi mi pomagal.
Po ropiče grem. Hočem reči čopiče.
Po material. Takoj se vrnem.
Lepo sodeluj, Jane!
Tvoj najljubši dinozaver?
Devet jih je. Jih naštejem po padajočem vrstnem redu?
Saj je vseeno. Izumrli so.
Če ne bova pomagala gavialom, bodo izumrli tudi oni.
- Kaj je gavial? -Čuden plazilec z bunko na gobcu.
Tako. Ugotoviti morava, čemu bunka.
- Da jih rešiva pred izumrtjem. - Pomembna naloga. Lahko pomagam?
Saj že pomagaš. Z mamo boš barval, da midva lahko raziskujeva.
Prav. Srečno.
Všeč mi je.
Jane?
Jane! Jane?
Ne bo ti uspelo. Pridi.
Ven iz bazena. Takoj.
- Dobro sta te poškropila. - Ja, res je.
Hvala.
Kaj sreče z garialom?
Z gavialom. Ne.
Barvanje stolov je očitno pomembnejše od reševanja vrste.
Zelo zagnana si, kaj?
-Še sanja se ti ne, kako. - Ja.
Posušit se greva in prideva barvat.
Kar počasi.
To je bilo pa nerodno.
Ja. Kako je lahko barvanje pomembnejše od reševanja živali?
Dve uri na mesec prostovoljnega dela res ni veliko.
Ljudje vedno najdejo kaj pomembnejšega od živali.
Če ne bomo ukrepali, jih ne bo več. Nikoli več.
Trenutek zase potrebujem. Prosim.
Pomemben je vsak osebek.
Vsak ima svojo vlogo.
Vsak posameznik vsak dan pomaga.
Povejte to moji mami.
"Poglej dol."
Gavial!
Gremo!
Kam je šel?
- Le kam je šla? - Kako veš, da je samica?
Prav imaš. Gotovo je tu nekje.
Ločiva se, da bova pregledala večje območje. Imaš vokitoki?
Ja. Končano.
Kdor prej najde gaviala, bo kapitan. Velja?
Kaj?
Tako boš torej igral? Velja!
Kaj zganja ta hrup?
Ne bom spet nasedel.
Kje bi bil, če bi bil gavial?
Prvič, ne bi stal. Na trebuhu bi bil.
Prihaja kapitan David.
Glasnejše postaja.
Kaj pa?
Tvoj gavial? Sem prav izgovoril?
Ja. Ušel nama je.
Kako se oglaša?
Podobno je pokanju.
Takole?
Ne, bolj takole...
Res so kot dinozavri.
Ljudje mislijo, da so dinozavri rjoveli kot levi.
Najbrž so sikali in ščebetali tako kot krokodili ali aligatorji.
Hvala, da si mi pomagala.
Vzemi si odmor. Mogoče boš izsledila pokanje.
Prav. Izvoli, mami.
Se vidiva, Andre. Hvala!
Ni pomagala, ne?
Če vidita šimpanza, mu ne povejta, da sem bil tu.
Kaj?
Gaviala sem našel! Bravo, kapitan David.
Ne, jaz sem ga našel!
K njemu sem šel!
Jaz sem kapitan!
Kaj?
Je bilo to gavialovo oglašanje?
Kot otrok sem bil tak kot ona.
- Res? - Ja.
Hotel sem rešiti vsako žival.
Domov sem nosil ptice in veverice.
Starši so noreli.
- Tudi mi smo imeli kup ranjenih ptic. - To pogrešam.
Kaj pa?
Otroštvo. Ko misliš, da lahko spremeniš svet.
Res verjame, da ga lahko.
Zato imajo to bunko! Za pokajoče oglašanje.
Ampak zakaj?
- Tu kapitan David! - Krasno, preplašil si ga!
- Koga? - Gaviala!
Ne, nemogoče. Našel sem...
Našla sva gaviala. Čudno se oglaša.
Pokajoče. Takole...
Dva gaviala in oba se oglašata s poki?
- Veš, kaj to pomeni? - Da bova oba s Sivobradcem kapitana?
Ne. Mogoče.
Počneta enako kot midva z vokitokijem.
- Se igrata? - Pogovarjata!
- Tudi super. - Ampak to morava potrditi.
- Lahko spraviš gaviala k bazenu? - Kako pa naj...
Sivobradec bo uredil. Žene ga proti tebi.
Dajmo, Sivobradec!
Bravo, Sivobradec. Gaviali ne marajo drugih živali.
Pazi, ne znaš plavati!
Na to skoči!
Izvoli.
- Sivobradec je bil, ne jaz. -Še brisač grem iskat.
Pa Sivobradec?
Očistil ga bom.
Majica je nova.
- Kaj sreče pri nalogi? - Malo.
Našli smo dva gaviala. Z gobcem delata pokajoče glasove.
Takole.
- Zakaj to delajo? - To poskušamo ugotoviti.
Pohiti, ker so ogroženi.
- Ti še malo pomagam? - Mislim, da bo šlo.
Pojdi reševat gaviale, jaz pa bom opravila prostovoljno delo.
- Vsak ima svojo vlogo. - Ti opravi svojo, jaz bom svojo.
- Oprosti zaradi barve. - Je že v redu.
Sivobradec pa ne sme iz hiše.
Jane, tu je. Tukaj.
Pridi, nekaj sem se spomnil.
Ne bosta naju opazila.
Glej ju. Nista fantastična?
Bravo.
- Zato mi tudi pravijo sokapitan David. - Ne pravijo ti tako.
Sivobradec pa mi.
- Pogovarjata se! - Ampak o čem?
Pa sem vaju. Še bolje je bilo, kot sem mislil.
Dobra.
- Nekam gresta! - Gresta? Sta dva?
Prvi je našel prijatelja.
- Ves čas pokata. - Najbrž se pogovarjata.
Po mojem pravita: "Ogni se reki z velikim jezom."
To je zelo natančno.
- Na spletu sem prebral. - Razlog, da izumirajo,
je tudi gradnja jezov na rekah, v katerih živijo.
- Zakaj? - Zaradi elektrike.
- Naj nehajo. - Ljudje potrebujemo luč.
Vendar ne ves čas.
Elektriko bi morali uporabljati razumneje.
- Ugašati luči? - Potem ne bi potrebovali toliko elektrike.
- In bi rešili gaviale? -Šli bi v pravo smer.
Ja. To bi pomagalo tudi drugim živalim. Ko smo že pri reševanju živali,
pogledat grem, ali sem s Sivobradca spral vso barvo. Na soncu se suši.
Rad ima sonce.
Ja, v redu tip je.
Še en gavial?
Nima bunke na gobcu.
- Jih nimajo vsi? - Mogoče ne.
Mogoče je samica. Gavialke so manjše od gavialov.
- Tako kot ta. - V vodo gre.
Izziv: Kako dolgo lahko pihaš mehurčke pod vodo?
- Osem sekund. Ti? - Bova videla.
Devet sekund. Rekord.
Misliš, da tekmujeta v pihanju mehurčkov?
Videti je tako. Mogoče zdržim 10 sekund.
- Deset sekund. Poskusiva 11? - Potem ko končava nalogo.
Ampak kako?
Pridi.
Kaj pravita? S tvojo mamo lepo sodelujeva, a?
Še veliko dela imava.
Pomagat sva prišla. In opazovat.
- Mama odlično barva. - Andre je nadarjen.
Očitno ne cvrčijo samo gaviali.
- To je to! - Kaj?
Gaviali z bunko ustvarjajo glasove in mehurčke,
da bi naredili vtis na samico.
Tako kot Andre z mojstrskim barvanjem...
- In poznavanjem dinozavrov... - Hoče narediti vtis na mamo.
- Pa deluje? - Rada imam dinozavre.
Ni res. Rekla si, da so srhljivi.
- Sem vseeno lahko kapitan? - Vsi bomo.
Par gavialov.
- Samica je izlegla jajca. - Kmalu bo v reki še več gavialov.
Gavialom je jasno, da se morajo za sodelovanje pogovarjati.
To sva dojela tudi Sivobradec in jaz. Kajne, sokapitan?
Kje že je bil slap?
Rešimo gaviale.
Mami, pomagaj. Sivobradec je še vedno moker zaradi pustolovščine.
Trenutek, Jane.
S kom si dopisuješ?
Z Andrejem? Našteti mu moram najljubše dinozavre.
Glejta, da ne zamudita sestanka s herpe...
Herpetologom. To je strokovnjak za plazilce.
Dr. Ruchira Somaweera naju bo kmalu poklical.
Ja.
To je on.
Lahko prevzameš Sivobradca? Pozdravi Andreja.
Pojdi. Obilo zabave.
Halo? Živjo. Ne, nimam opravkov.
Živjo, Ru.
Živjo, Jane in David.
- Hvala, da govorite z nama o gavialih. - Veliko vprašanj imava.
Ste vi narisali te lepe risbe krokodilov?
Hvala. Ne morem si lastiti vseh zaslug. Tudi krokodili imajo nekaj pri tem.
Mladi krokodili znajo risati?
Ko sem preučeval te krokodile, smo jim na trebuh dali neškodljivo barvo
in naredili odtis. Z umetnostjo lahko stvari vidimo drugače.
- Superkul. - Ja.
To niso srčkane, puhaste živalce.
Ljudje se jih bojijo. Toda krokodili so tudi prijetni.
Česa ljudje pri krokodilih ne razumejo?
Krokodili so najboljši starši med plazilci.
Pri gavialih na mladiče pazi oče.
Nosi jih na hrbtu in varuje pred plenilci.
Glej, koliko mladičev.
Srčkani so. Nisem vedela, da so gaviali dobri starši.
So mrzlokrvni, a topli po srcu.
Kdaj ste spoznali, da bi radi preučevali plazilce?
Že kot otrok. Poglejta fotografije.
- Koliko let ste imeli? - Približno 15.
Plazilci so se mi zdeli skrivnostni, očarljivi in nerazumljeni.
Hotel sem jih preučevati in jim pomagati.
Kako lahko pomagamo?
Vsem povejta, zakaj so krokodili pomembni.
So vrhunski plenilci. To pomeni, da so na vrhu prehranjevalne verige.
Gaviali jedo ribe in tako uravnavajo število rib.
Rehan!
Kako vesta, kdo sem?
Ker si eden najmlajših Avstralcev z znanstveno razpravo.
- Jane ima tvojo sliko na steni junakov. - Pri desetih si odkril prijateljstvo
med hobotnico in ustnačo vrste Notolabrus parilus.
Brez očeta mi ne bi uspelo.
Rehan mi je kot triletnik sedel na hrbtu, medtem ko sem se potapljal z dihalko.
Tako kot očetje gaviali.
Ja, super so.
Še posebej, ker so živeli že v času dinozavrov.
Dinozavri so super. Povej mi najljubša dva.
- Dilofozaver in spinozaver. - Kozmoceratops in giganotozaver.
Kako še lahko pomagamo gavialom in drugim krokodilom?
Lahko zbirate denar za okoljevarstvenike.
V Rehanovi šoli zbirajo rabljene plastične posode,
zanje dobijo denar, ki ga podarijo za reševanje živalskih vrst.
- Mogoče bi lahko naredili to. - Pametno.
Bodite še naprej radovedni.
Ne pozabite, da niso pomembne samo srčkane in puhaste živali.
Hvala, Rehan in Ru.
Ja, najlepša hvala.
- Adijo! - Adijo.
Sva enakih misli?
Da bi rad kot gavialček jezdil na očetovem hrbtu?
Ne, gavialom lahko pomagava tako,
- da sosedom poveva zanje. - Tudi to.
Potem bova kot gavialčka jezdila na očetovem hrbtu.
Greva.
- Pridi, Jane! -Že grem!
Prevedla Lorena Dobrila