ДЖЕЙН
«Ґавіаліс ґанґетікус».
Ну, що там?
Джейн каже, я капітан.
Узагалі-то я сказала: «Ну, що там»?
Нагадай, що ми шукаємо?
Гавіала.
Уперше чую.
Не ти один. Вони тримаються осторонь від інших тварин.
Але ці плазуни – родичі динозаврів.
-Вони схожі на тиранозавра? -Ні.
-А на трицератопса? -Ні, скоріше на...
На пахіцефалозавра?
Ні, вони виглядають отак!
Як крокодил з химерним носом?
Він не химерний, а неповторний.
Вони існують уже мільйони років.
Але нині їх лишилося менш як 600 у всьому світі.
Усього 600?
Бідолашні химерні гавіали.
-Треба їм допомогти. -Але спершу треба їх зрозуміти.
А отже, треба...
-За ними простежити. -Швидше!
То нащо їм ця штука на носі?
Не знаю. Поки що. Саме це нам і треба з’ясувати.
Уперед, за цим носом.
Це дуже швидко! Я сказала, дуже швидко!
Заклинило!
У нас проблема.
Знаю. Нам треба в той бік.
Щось я вже не хочу бути капітаном.
Розвертай!
Боюся, не тільки гавіалам загрожує вимирання!
Мамо!
Треба було якось привернути твою увагу.
Я тебе вже тричі кликала.
Ти ж знаєш, шимпанзе не вміють плавати.
Узагалі-то не знала,
але ж це не я притягла його в басейн.
Він допомагав з нашим завданням.
Точно допомагав?
На сьогодні твоє завдання – попрацювати разом зі мною.
Ти ж знаєш. Поплаваєш пізніше.
Через годину-дві тато й Саша заберуть тебе на вихідні.
-Мамо, ми хочемо... -Урятувати якусь тварину? Так, знаю.
Але зараз нам треба попрацювати.
Іди сюди. Вилазь.
І чому ми повинні тут працювати?
Бо це кооперативний будинок,
тому всі мешканці мають робити свій внесок
у догляд за будинком і спільним басейном.
Я думала, ти любиш спільні справи.
Що скоріше пофарбуємо, то скоріше ви знову візьметеся рятувати... рятувати...
«Ґавіаліс ґанґетікус».
Ну, це ти вже вигадуєш. Це ж не справжня назва.
-Справжня. -А ще вони родичі динозаврів.
Динозаври – це круто.
Який ваш улюблений?
Спінозавр.
Гарна відповідь.
Вітаю, це ви – Марія?
Хто, я?
Так, я – це вона.
Тобто це так мене звати. Марія.
А я – Андре. Мене Кумарі до вас відправила.
Я щойно переїхав і маю відпрацювати свої години,
тож я у вашому розпорядженні.
У моєму.
Ну, я вмію орудувати пензлем.
Люблю живопис.
Він про стільці, мамо.
О, звісно. Так, буду дуже вдячна за допомогу.
Зараз принесу ще персика. Пензлика.
Інструмент. Скоро буду.
Гарно тобі попрацювати, Джейн!
А який твій улюблений динозавр?
У мене їх дев’ять. Назвати від найменш до найбільш улюбленого чи навпаки?
Та яка різниця? Динозаври вже вимерли.
А як не допомогти гавіалам, то вимруть і вони. Ходімо.
А що таке «гавіал»?
Такий химерний плазун з великим наростом на кінчику носа.
Отаким.
Треба з’ясувати,
для чого він, щоб допомогти, поки вони не зникли.
Це важлива справа. Я можу чимось допомогти?
Ви це вже робите.
Ви з мамою фарбуйте, а ми повернемося до свого завдання.
Домовились. Удачі.
Мені він подобається.
Джейн!
Дарма стараєшся. Перестань.
Вилазь із басейну. Негайно.
Ефектний вийшов сплеск.
Так, дуже.
Дякую.
То що, є якісь успіхи з «гавіїлом»?
З гавіалом. Ні, нема.
Очевидно, фарбувати стільці важливіше, ніж охороняти тварин.
Бачу, ти дуже наполеглива.
Ви й не уявляєте, наскільки.
Ага.
Піду обсушуся. Через хвилинку прийдемо фарбувати.
Не поспішайте.
Дуже незручно вийшло.
Так. Як можна думати, що фарбувати стільці важливіше, ніж рятувати тварин?
Бо якщо тут живеш, то маєш відпрацювати дві години на місяць.
Це не так уже й складно.
Люди вічно вигадують щось важливіше, ніж допомога тваринам.
Але якщо нічого не робити, то вони зникнуть. Назавжди.
Я хочу трохи побути сама. Будь ласка.
Кожна людина важлива.
Кожна людина має свою роль.
Кожна людина щодня робить свій внесок.
Ви б це моїй мамі сказали.
«Поглянь униз».
Гавіал!
Ходімо!
Де ж цей гавіал подівся?
-Вона десь недалеко. -Як ти знаєш, що це «вона»?
Так, слушно. Він чи вона десь недалеко.
Розділимося, щоб більше оглянути.
У тебе рація з собою?
Підтверджую. Прийом.
Хто перший знайде гавіала, той і капітан. Домовились?
Що таке?
То ось ти як, значить? Ну, гаразд!
Звідки цей звук?
Я ще раз на це не піддамся.
Якби я був гавіалом, де б я був?
Ну, по-перше, я б не стояв на двох ногах, а повз.
Капітан Девід уже в дорозі.
Голоснішає.
Що голоснішає?
Ваш гавіал? О, тепер я правильно сказав?
Ага. Ми з Девідом не можемо його знайти.
А який же він видає звук?
Схожий на пахкання.
Отакий...
Ні, скоріше...
Вони й справді схожі на динозаврів.
Люди думають, що динозаври ревли, ніби леви.
Та ймовірніше, що вони, як крокодили й алігатори, сичали й тріскотіли.
Дуже дякую тобі за допомогу.
Може, зробиш поки перерву, спробуєш відстежити цей звук?
О, добре. Тримай, мамо.
До зустрічі, Андре. Дякую вам!
Вона ж анітрохи не допомогла?
Якщо побачите шимпанзе, не кажіть йому, що я тут був.
Що?
Знайшов гавіала!
Так тримати, капітане Девід.
Ні, це я його знайшов!
Я ж прямо до нього повз!
Тепер я капітан!
Що?
Це що, від гавіала такий звук?
Я в дитинстві був схожий на неї.
-Справді? -Ага.
Хотів урятувати кожну зустрічну тварину.
Постійно приносив додому пташок і білченят.
Батьків це бісило.
Так, у нас теж було чимало поранених пташок.
Сумую за цим почуттям.
Яким почуттям?
Коли в дитинстві віриш, що можеш урятувати світ.
Вона й справді вірить, що зможе.
То ось для чого тобі потрібен цей наріст! Щоб пахкати.
Але навіщо?
Це капітан Девід!
Ну, чудово. Ти його відлякав!
Кого це ми відлякали?
Гавіала!
Та ну. Бути такого не може.
Я знайшов...
Ми знайшли гавіала, і він видає...
Дивні звуки. Пахкає. Отак...
Два гавіали, й обоє пахкають?
Знаєш, що це значить?
Що ми з Сивим обидва будемо капітанами?
Ні.
Ну, можливо.
Це значить, що вони роблять те саме, що й ми з раціями!
Граються?
Спілкуються!
-Це теж круто. -Але це ще треба перевірити.
Спробуйте загнати свого гавіала в басейн.
І як ти нам пропонуєш...
Неважливо. Сивий уже побіг.
Лякає його, щоб загнати до тебе.
Жени його, Сивий! Жени!
Молодець, Сивий. Гавіали не люблять товариства інших тварин.
Обережно, ти ж не вмієш плавати!
Сивий, стрибай на оце!
Візьміть.
Це не я. Це все Сивий.
Принесу вам іще рушників.
А як же Сивий?
Я його відчищу.
Я щойно купила цю футболку.
То що, є якісь успіхи?
Трохи є.
Ми знайшли двох гавіалів,
і вони обоє дуже прикольно пахкають носами.
Отак.
-Нащо ж вони це роблять? -Це ми й хочемо з’ясувати.
Ну, то покваптеся. Їм загрожує вимирання.
Хочеш, щоб я тобі ще допомогла?
Та куди вже більше.
Іди рятувати гавіалів, а я відпрацюю наші з тобою години.
Кожна людина має свою роль.
Ти роби свою справу, а я – свою.
Вибач, що так вийшло, мамо.
Та нічого.
Але Сивого я покараю.
Цс! Джейн, іди сюди.
Сюди.
Залазь. Є одна ідея.
Вони нас і не помітять.
Дивись. Оце так зустріч ніс-у-ніс.
Молодець.
Мене не просто так кличуть співкапітаном Девідом.
Ніхто тебе так не кличе.
Сивий кличе.
-Вони розмовляють! -Але що вони кажуть?
Упіймались.
Вийшло краще, ніж я сподівався.
Непогано.
Вони попливли!
«Вони»? То у вас там що, не один гавіал?
Перший знайшов собі друга.
-Вони без упину пахкають. -Думаємо, вони так розмовляють.
Напевно, кажуть: «Не запливай у річку з великою греблею».
Якась дуже конкретна порада.
Я почитав в інтернеті.
Одна з причин, чому гавіали вимирають, –
те, що люди будують греблі на річках, у яких вони живуть.
-Нащо? -Щоб виробляти електроенергію.
То нехай не будують.
Ну, людям потрібне світло.
Але не весь час.
Треба ощадливіше використовувати електроенергію.
Наприклад, вимикати світло?
Тоді не треба буде стільки її виробляти.
І це врятує гавіалів?
Це буде перший крок.
Твоя правда. Та й іншим тваринам це допоможе.
До речі, про порятунок тварин.
Піду гляну, як там твій Сивий – чи вся фарба відмилась.
Він зараз сушиться на сонечку.
Сонце він любить.
Так, він прикольний.
Іще один гавіал?
Але він без отої штуки на носі.
-Хіба ці штуки не в усіх них є? -Може, й не в усіх.
Може, це дівчинка. У гавіалів дівчатка менші за хлопчиків.
-Точно, вона менша. -Вона пірнає.
Позмагаємось. Як довго ти можеш пускати бульки під водою?
-Вісім секунд. А ти? -Зараз дізнаємось.
Дев’ять секунд. Новий рекорд.
У них що, теж змагання з пускання бульбашок?
Схоже на те. Зараз буде десять!
Десять секунд. Спробуємо на 11?
Коли завершимо наше завдання.
Але як нам це зробити?
Пливи за мною.
Ну, що скажеш? Непогано ми з твоєю мамою попрацювали, еге ж?
У нас іще багато роботи.
Ми прийшли допомагати. І спостерігати.
Твоя мама чудово вправляється з пензлем.
Справжній талант – то Андре.
Схоже, тут не тільки гавіали зійшлися.
-Точно! -Що точно?
Хлопчики-гавіали завдяки цим наростам гудуть і пускають бульки,
щоб привабити дівчаток-гавіалів,
так само, як Андре завдяки своєму вмінню гарно фарбувати...
І знанням про динозаврів.
...приваблює мою маму.
І як, це діє?
Ну, динозаврів я люблю.
Не любиш. Ти казала, що вони страшні.
То я зможу побути капітаном?
Ми всі зможемо.
Он парочка гавіалів.
Дівчинка відклала яйця.
Значить, у цій річці скоро стане більше гавіалів.
Схоже, гавіали зрозуміли,
що спілкування – запорука успіху.
Ага, ми з Сивим теж це вже зрозуміли.
Так, співкапітане?
Чекай, де там був той водоспад?
ДЖЕЙН
Урятуймо гавіалів.
Мамо, допоможи.
Сивий досі мокрий після пригод з гавіалами.
Секундочку, Джейн.
Кому ти пишеш?
Андре? Я ще маю йому розповісти свій список улюблених динозаврів.
А ти часом не запізнишся на свій дзвінок з герпа... герпа...
Герпетологом. Це знавець плазунів.
Доктор Ручіра Сомавіра от-от подзвонить і розповість про гавіалів.
Ага.
Це, напевно, він!
Закінчиш із Сивим? І передавай привіт Андре.
Ну, біжи. Гарної розмови.
Алло. Привіт.
Ні-ні, я не зайнята.
Вітаємо, Ру.
Привіт, Джейн і Девіде.
Дякую, що погодилися поговорити про гавіалів.
У нас багато запитань.
Перше: це ви намалювали оті круті картини, що у вас на стіні?
О, дякую.
Ну, не я сам. Частково над ними попрацювали й крокодили.
Невже крокодильчики вміють малювати?
Я досліджував цих крокодилів.
Ми нанесли їм на черево нетоксичну фарбу
і зробили відбитки.
Мистецтво допомагає нам поглянути на речі по-іншому.
-Як круто. -Саме так.
Вони аж ніяк не схожі на милих пухнастих звіряток.
Люди їх бояться, але в них є своя краса.
Що важливого людям треба знати про крокодилових?
Крокодилові – найліпші батьки з-поміж усіх плазунів.
А в гавіалів дитинчат доглядає батько.
Носить їх у себе на спині й захищає від хижаків.
Поглянь, скільки їх, Джейн.
Які милі. Я й не знала, що гавіали такі чудові батьки.
Ну, хоч вони й холоднокровні, та серця в них дуже теплі.
Коли ви вирішили досліджувати крокодилових і плазунів?
Іще змалечку. Ось, подивіться на ці знімки.
І скільки вам тут?
Років 15.
Плазуни здавалися мені загадковими, гіпнотичними й незрозумілими для людей,
і я хотів їх досліджувати, щоб з’ясувати, як їм допомогти.
І як їм допомогти?
Розповідайте всім, чому крокодили такі важливі.
Вони хижаки найвищого рівня,
тобто перебувають на вершині харчового ланцюга.
Гавіали їдять рибу, і це допомагає контролювати її поголів’я.
Реган!
Звідки ви знаєте, як мене звати?
Ти ж один з наймолодших авторів
наукових статей в Австралії.
Твоє фото висить у Джейн на стіні.
Я читала, що всього в десять років ти виявив особливий зв’язок
між восьминогом і коричнево-плямистим губаном.
Але без тата я б цього не зумів.
У три роки Реган вилізав мені на спину й плавав з трубкою й маскою,
досліджуючи океан.
Так, ніби ви – тато-гавіал.
Ага, вони дуже прикольні.
Вони ж існували ще тоді, як по землі ходили динозаври.
Динозаври – це круто. Які в тебе два найулюбленіші?
Дилофозавр і спінозавр.
А в мене – космоцератопс і гіганотозавр.
Як іще допомогти гавіалам та іншим крокодиловим?
Можна збирати гроші на пожертви природоохоронним організаціям.
Наприклад, у Регана в школі здають уживані пластикові контейнери
в обмін на гроші, які потім жертвують на захист тварин.
-Може, й ви могли б робити щось схоже. -Гарна ідея.
І не втрачайте цікавості до навколишнього світу.
Пам’ятайте – важливі не лише милі й пухнасті тваринки.
Дякую, Регане. І вам дякую, Ру.
Так, дуже вам дякую.
-Бувайте! -Бувайте!
Ти думаєш про те, що і я?
Що я хочу бути гавіальчиком і їздити на спині в тата?
Ні, що можна допомогти гавіалам,
-розповівши про них сусідам. -Це теж.
А потім уявити себе гавіальчиками, що їздять на спині в тата.
Ходімо.
-Ходімо, Джейн! -Уже йду!
Переклад субтитрів: Тетяна Ткаченко