ДЖЕЙН
«Баленоптера мускулюс».
-Є щось? -Поки що його не видно.
А тепер?
Я скажу, як буде.
Сивий, я ж казала...
Стривай. Ти це чув?
Що? Що це значить?
Ти це бачиш?
Тут сила-силенна рачків!
Ці рачки що, світяться?
Вони біолюмінесцентні. Тобто світяться.
Ніби чарівні підводні світлячки.
Але чому вони «біолюмінесціюють» зараз?
Науковці не впевнені. Можливо, щоб знайти партнера,
або стати вожаком, або відлякати хижих...
Ми його знайшли.
Привітики, китику!
Величезний.
Більший за всіх тварин на світі.
Навіть за динозаврів?
За найбільшого з них.
Увімкнути запис.
Є.
Тепер чекаємо, щоб заспівав.
Не зовсім, Сивий.
Більше схоже на...
Сині кити не лише найбільші, а ще й найголосніші.
Але науковці поки не знають точно, чому вони співають.
Сьогодні дізнаються.
Саме так. Ми це з’ясуємо.
Стривай, у нього щось у роті.
Ага. Шведський стіл з рачків.
Ні, щось інше.
Обережно, Джейн.
Це рибальська сітка.
Усе гаразд!
Ми тобі допоможемо.
-Джейн? -Я заплуталась у сітці!
Джейн! Перестань!
На тебе всі дивляться.
Перепрошую! Я просто хотіла врятувати синього кита.
Ми хотіли з’ясувати, чому сині кити співають.
Але наша наукова місія перетворилася на рятувальну.
-Вітаю, Девіде. -Вітаю, мамо Джейн.
А тепер твоя рятувальна місія
стала пральною.
Занеси це нагору й принеси назад порожній кошик.
Я б залюбки, але ми тут займаємося «Баленоптера мускулюс».
«Мускулюс»?
Це наукова назва синього кита.
Означає «китовий плавець». У них такий на спині.
-Отут! -Ну все, досить! Лоскотно!
Думаю, «Баленоптера мускулюс» зачекає,
поки ти віднесеш цю «білизнеру складенус».
Це наукова назва оцього стосу білизни.
Я підіймаюся на поверхню.
Ясно. Побачимось на твоєму поверсі.
Ходімо, Сивий.
От же хвалько.
О!
Відчуваю, що тобі треба, Мов дощ, що падає з неба
Влаштовую буревій У голові твоїй
І коли ти будеш готовий До старої, як світ, любові
Я дам її, я дам її, Я дам її, дам її тобі
Я справжня жінка Усе це є в мені
Усе, чого бажаєш, лю...
Ви гарно співаєте!
Забула натиснути.
Знаєте, чому співають сині кити?
Що?
Знаєте, чому співають кити?
Не знаю.
Не страшно. Як вас звати?
-Тоні. -Привіт, Тоні, я Джейн.
Не тільки ви не знаєте, чому співають кити.
Науковці теж не впевнені.
Може, вони так спілкуються, мітять територію
чи приваблюють інших китів.
Ви співом приваблюєте інших?
Ні-ні. Я просто...
Я просто...
Ну, я так відволікаюсь.
У вас щось упало.
Та нічого, прибиральники заберуть.
А якщо не заберуть?
Знаю, вам здається, що це дрібниця,
але цей шматочок пластику десь зрештою опиниться!
І отак дрібне сміття, таке, як пластикові торбинки,
опиняється в океані, де його ковтають кити!
Що?
Ми хочемо врятувати кита, в якого в роті сітка,
і з’ясувати, чому вони співають.
Ясно. Що ж, удачі вам з цим.
-Викинеш у сміттєпровід? -Ага.
Бачите, нічого складного!
Та не так я звучала.
Чи так?
Ти це чула?
Він над дахом! Ходімо.
Джейн!
Просто чудово.
Швидше, бо він пропливе!
Неймовірно.
Це клацання, а не спів.
Про що ж це він клацає?
Вийми в мене з рота цю сітку, щоб я міг тобі заспівати.
Ми спробуємо!
Він повертається! Це наш шанс.
Сивий, хапай сітку!
Непогано, Сивий.
Він віддаляється!
Джейн!
-Вирахую з твоїх кишенькових. -Пробач, мамо.
-Але синій кит у небезпеці. -У нього сітка застрягла в роті.
Якщо її не вийняти, він не зможе їсти.
А якщо він не їстиме, то помре.
Сині кити вимирають, мамо. Їх лишилося не так багато.
Четвертаків теж лишилося небагато.
Чуєш, музика лунає Бачиш, як народ стрибає
Голосніш її вруби Танцмайданчик запали
Озирнися і побачиш Як шалено натовп скаче
Ми не спинимось до ранку Відривайся разом з нами
Пробачте! Це одна з моїх улюблених пісень, і...
Я хотіла спитати – ви не розміняєте долар?
Так. Так, авжеж.
-Ось, прошу. -Дякую.
Не заважатиму вам «запалити танцмайданчик».
Чудово.
-Добре. -Чудово.
Хіба ж можна палити танцмайданчик?
Ви тут чекайте, поки не допереться, а потім підійметесь нагору. Обіцяєте?
Підіймемось, обіцяю.
Підіймайтесь у квартиру, а не на дах.
Але ж, мамо...
Обіцяю.
Поскладаєте оце, поки чекаєте.
Що таке? Мене це розслабляє.
То який твій план?
Нема ніякого.
Що зробила б Джейн Ґудолл?
Кажи.
«Зміни відбуваються, коли слухаєш і починаєш діалог
з людьми, які роблять те, що ти не вважаєш правильним».
Щось я не бачу, як це допоможе киту.
Чому ти не кричиш?
Я й тоді дарма кричала.
Просто іноді засмучуюсь, як думаю про довкілля й те, що з ним коїться.
Іноді?
Я не дуже вмію слухати.
Та нічого, розумію. Я теж не дуже.
І не люблю, коли мене повчають.
-Я теж. -Вона теж!
Та все одно мені слід старатись уважніше слухати.
Правильно. Це наша спільна справа.
І кожен наш вчинок, навіть така дрібниця, як підняти сміття,
багато змінить, якщо так робитимуть усі.
Бо раптом його не приберуть.
Гарно вам поспівати з китом.
-Поспівати з... Точно! -Що?
Одна з причин, чому кити співають – щоб спілкуватись!
Може, якщо йому заспівати, він повернеться.
Саме так!
Але ми не вміємо.
Але ж ми не вміємо.
Не ми.
О!
Я немов чарівниця Відаю всі таємниці
Зілля можу зварити
Вогнем тебе запалити
Як відчуєш загрозу чи страх
Порятунок
-Вилазь, Сивий. -У мене в руках
О!
Допоможіть нам!
Думаю, вона не вийде.
Зараз відчинить.
Ні, не відчинить.
От бачиш.
Заспівайте для нас.
Будь ласка.
Дуже просимо вас заспівати.
Я не розумію.
Якщо кит зупиниться й заспіває у відповідь...
Може, ми встигнемо вийняти сітку в нього з рота.
Слухайте, я співаю тільки для себе.
-Наодинці. Пробачте. -Чекайте.
Зміни відбуваються, коли ми підіймаємо голос, хоча це й нелегко.
Усе це є у вас...
Ви готові?
-Не розумію, що мені робити... -Співайте! Що завгодно.
Надіймося, що синій кит вас почує і припливе.
Мені незручно співати...
Уявіть, як незручно з величезною рибальською сіткою в роті.
Якщо рознервуєтеся, то ми повернемось.
Правильно!
Ви не самі.
-Це наша спільна справа. -Спільна.
Ходімо, Сивий.
Я хочу лишити Сліди на шляху життя
Щоб знати, що я Не пішла в забуття
Покину цей світ я Без суму й жалю
Нехай пам’ятають Усі, кого люблю
Я була тут
Кита не видно.
Поки що.
Жила і кохала
Я була тут
І зрештою стала Тією, ким стати хотіла
Зробила більше, Ніж могла уявити
Не діє! Може, він більше любить джаз,
чи хіп-хоп, чи кантрі.
-Ось і він! -Я була тут
І зрештою стала Тією, ким стати хотіла
Що він робить?
Зробила більше...
Схоже, твоя правда, Сивий. Він слухає.
Залишу свій слід Щоб знали усі...
Це наш шанс!
Я була тут
Є! Виходить! Тягни дужче!
Сивий, залазь!
Сивий, спробуй витягти її з рота!
Я була тут
Вона замовкла!
Сивий!
Він заплутався в сітці!
Я хочу знати, що кожен день Недарма прожила
І що для когось у житті Я важливою була
По собі залишу Я теплоту у серцях
Він пливе за край!
Усе буде добре, Сивий!
Я тебе не відпущу!
І світ побачить, що був Недаремним мій шлях
Ми були тут
Жили і кохали
Ми були тут
І зрештою стали Тими, ким стати хотіли
Зробили більше, ніж могли уявити
Залишимо слід Щоб знали усі...
Кит знову слухає.
-Ми були тут -Тягни, Девіде!
-Вдалося! Так! -Так!
-Чекай... -Могли уявити
-Залишимо слід -Хто це ще співає?
Щоб знали усі – ми були тут
Тут зібралась вся тусовка На вечірці кайфувати
Чуєш, музика лунає Бачиш, як народ стрибає
Треба й нам таке завести!
Натовп скаче...
-Вертаємось на підводний човен? -О так.
Ми не спинимось до ранку Відривайся разом з нами
До світанку
Так гарно звучить,
але що ж він каже?
Хоч би що це було, он той кит зацікавився.
Вони розмовляють!
Ні, вони полюють!
Вони піснею засвічують рачків.
Щоб знайти їх і з’їсти.
Саме так! Вони піснями добувають обід.
Дякую, Сивий.
Вони неймовірні.
-І так гарно співають. -Так.
Якщо ми їх захищатимемо, щоб вони могли й далі співати,
а ми могли їх слухати,
то колись, може, і з’ясуємо, що вони говорять.
Гарно співаєш.
ДЖЕЙН
Урятуймо китів!
Зібралась вся тусовка На вечірці кайфувати
-Мамо! -Чуєш, музика лунає, бачиш...
Що таке?
Пам’ятаєш, що ти кажеш, як дзвониш по роботі?
«Не кричи, не реви, не вий».
Треба ще додати «не співай».
Я не згодна.
Чекай-но, в тебе дзвінок по роботі?
Так, з Ашею де Вос. Вона досліджує синіх китів.
Гаразд, ось що я пропоную.
Я притихну, якщо пообіцяєш заспівати про те, що дізнаєшся.
-Серйозно? -Серйозно.
-Згода. -Гарної розмови.
Голосніш її вруби.
-Вітаю, Ашо! -Привіт, Джейн.
Відривайся Разом з нами
Це моя мама.
Не замовкає, відколи із сусідкою співала для кита.
А чому ж вони співали для кита?
-У нього в роті застрягла сітка. -Це недобре.
А ви знаходили старі сітки?
Узагалі так, знаходила. Зараз покажу фотографію.
На першому фото – я з величезною рибальською сіткою,
яку виловила з океану.
А ще доводиться бачити у воді пластик,
але іноді ми знаходимо щось неймовірне. Ось, наприклад!
-Що це? -Це кал синього кита!
Китячий кал дозволяє зазирнути в життя цих велетнів
у підводних глибинах, прихованих від наших очей.
Чому він червоний?
Через те, що вони їдять.
Біля Шрі-Ланки сині кити харчуються креветками,
але деінде вони їдять рачків,
тож, по суті, цей колір походить від їжі, яку вони перетравлюють.
А коли ви вперше побачили кита?
Зараз покажу тобі мапу Шрі-Ланки.
Отут унизу є місцевість під назвою Яла,
і саме там я вперше зустріла шістьох синіх китів.
Як бачиш, ці кити справді дивовижні й велетенські.
Це неабияка честь – жити поряд з найбільшою твариною,
що будь-коли існувала на нашій планеті.
Це неймовірно! А коли ви зрозуміли, що хочете досліджувати китів?
А, так. Ось. Коли мені було десь шість років,
батьки приносили додому старі журнали «National Geographic».
Тоді я й закохалася в океан і захотіла розкрити його таємниці.
Ашо, а що таке «Oceanswell»? У вас на майці.
Це організація, яку я заснувала.
Бо коли мені було 17–18 років,
у нашій країні не було морських біологів.
А створення «Oceanswell» дало мені можливість
плекати наступне покоління лицарів океану.
Саме цього я й прагну тут досягти.
Бо якщо ми справді хочемо врятувати океани,
кожному узбережжю потрібен свій лицар.
Такий, як ви, Ашо!
А ви бачите в океані те, що може завдати шкоди китам?
Покажу ілюстрацію.
Океан для цих тварин – ніби велетенська смуга перешкод.
На судноплавному маршруті їх може вбити корабель.
Якщо вони втраплять у сітки,
то можуть заплутатись і втопитись чи померти з голоду.
До того ж, в океані стає дедалі більше шуму,
і це заважає їм знаходити собі їжу чи друзів.
Як їм можна допомогти?
Головне, про що я часто прошу людей, –
розповідати іншим про наші океани.
Що більше ми будемо ділитися з людьми цікавими фактами...
Як-от, сподіваюся, сьогодні ти розповіси комусь, можливо, мамі,
якого кольору кал синіх китів.
Ми зможемо поширювати ці знання,
щоб захисників океану ставало більше, бо саме цього ми й потребуємо.
До світанку Досвіт...
Бачу, твоя мама дуже любить співати.
Піду я, поки сусіди не почали скаржитись. Дуже дякую, Ашо.
Неодмінно всім розповім про нашу розмову.
Гарного тобі дня, і не забувай ділитися знаннями!
-Бувайте, Ашо! -Бувай, Джейн!
Д-Р АША ДЕ ВОС
МОРСЬКА БІОЛОГИНЯ Й ПРОСВІТНИЦЯ
Піду заспіваю мамі те, про що дізналась.
Мамо!
Переклад субтитрів: Тетяна Ткаченко