„Canis lupus.“
Někde tu musí být.
Žádné stopy. Žádné chlupy ani známky lovu.
Asi bychom to měli vzdát a zajet s tím off-roadem někam do tepla.
Nemůžeme. Sotva jsme začali. Musíme zjistit, proč vlci vyjí.
Ano, Šedovousi. Proč to dělají?
Možná bychom neměli hledat očima.
Měli bychom použít uši.
Dobrý nápad.
Slyšels?
Doufal jsem, že se mi to zdálo.
Máš pravdu, Šedovousi. Vycházelo to odtamtud.
Jane, jaká je šance, že nás sežerou vlci?
Vlci útočí na lidi jen zřídka. My útočíme na ně.
Vlci jsou ohrožený druh,
protože je loví a pytlačí lidé, kteří jim nerozumí.
Takže mě vlk nesežere?
Je to velmi nepravděpodobné.
Ale nulová šance to není, co?
Vlčí smečka! Je jich tolik.
Neznám nikoho, kdo by měl radost, že je v nebezpečí.
Jsou tak šťastní.
Hele, jak vrtí ocasem. Jsou jako psi.
Protože psi se vyvinuli z vlků.
Psi bývali vlky?
Jo, dokud před dávnými časy nezačali trávit čas s lidmi.
I pudlové?
I pudlové.
Taky bych chtěl vlka.
Ne pokud mu nechceš pomáhat lovit losy, jeleny a karibu.
Co?
Žijí ve smečkách, všechno dělají společně.
Loví. Spí. Hrají si.
Vůdci jsou obvykle rodiče.
Všemu velí a ostatní je musí poslouchat.
To je jako u nás doma.
Ale pořád nevím, jak zjistíme, proč vůbec vyjí.
Jane.
Komunikují tak jeden s druhým?
Jane.
- Nebo s jinými smečkami... - Jane.
Je krásná, ale proč je sama?
Přesně. A jak víš, že je to holka?
Holky jsou menší než kluci.
Patří k té smečce?
Jestli jo, proč ji opustila?
Musíme to zjistit.
Já myslel, že máme zjistit, proč vyjí.
Zjistíme obojí.
Čím víc porozumíme vlkům,
tím víc pomůžeme lidem, aby se jich tolik nebáli.
- Pojď. - Kam to jdeš?
Rolba neprojede mezi stromy.
Dál musíme pěšky.
Čas na sněžnice.
Mohl bych zůstat tady.
Je tu další otisk tlapy. A další.
Chůze na sněžnicích je těžší, než se zdá. Spíš je to belhání na sněžnicích.
Chodíme v kruzích.
Ne.
- Ona krouží kolem nás. - Vlci přece lidi nežerou, nebo jo?
Nebo jo?
Pugsley.
Pojď sem.
Ahoj, Jane. Davide.
- Ahoj. - Omlouvám se za něj.
Jo, vždycky uteče, když stěhujeme věci na chodbu.
Viď že jo? Ty jeden roztomilý útěkáři. Ano.
- Je roztomilý. Můžu si ho pohladit? - Ano.
Vy se stěhujete, pane Abbasi?
Ne, jen já.
Jdu na vejšku v jednom pěkném malém městě.
Je blízko oceánu a daleko od mých rodičů.
Opatrně, Saadiyo,
nebo se nastěhujeme vedle a zapíšeme se taky.
Viďte, pane profesore Pugsley?
Podle mámy to bude skvělá zkušenost.
Neviděls moje běžecké boty? Nejsou tu.
Chudák Pugsley nesouhlasí.
Asi chce do té školy s tebou.
Tati, budu vás navštěvovat.
Kde bych si asi prala?
Mně to neříkej. Řekni to jemu.
Koukni. Je k neutěšení.
Budu tě často navštěvovat.
Slibuju.
Pojď. Musíme balit.
Mám nápad. Pojď.
Víte, vlastně teď studujeme Pugsleyho předky, Canis lupus.
To bude asi vědecký název pro vlky.
Zajímá nás, proč vyjí a opouštějí smečku.
Pomohlo by nám vzít Pugsleyho na vycházku.
Jak by vám to pomohlo?
Psi jsou příbuzní vlků.
Pozorováním Pugsleyho se o nich dozvědí víc.
- Přesně tak. - Skvělý nápad.
Máma brzy přijede s dodávkou.
Když Pugsleyho pohlídáte, balení nám hned půjde rychleji.
Tak.
- Díky. - Postaráme se o něj.
Proč mě všichni opouštějí?
První postřeh,
rád všechno očmuchává.
A na všechno štěká.
A všechno očurává.
Dělají to vlci taky?
Psi mají to vytí od vlků.
Snaží se Pugsley s tou sanitkou komunikovat?
Snaží se vlk komunikovat s Pugsleym?
To bude ta naše vlčice. Ale co říká?
„Čaúúú“?
Došlo ti to?
„Čaúúú“? Čau, ale se zavytím.
To vytí se ozývá zezadu. Pojď.
Jane, určitě bychom měli jít za tím vytím? Pamatuješ, jak po nás ta vlčice skočila?
Třeba si jen chtěla hrát. Budeme ji pozorovat z dálky.
Ty ji budeš pozorovat z dálky.
Šedovousi, jdeš se mnou.
Ty mě ochráníš, že jo?
To je naše vlčice.
Na co asi čeká?
Plete si Pugsleyho s vlkem?
Volala na něj?
Co je to za zvuk?
Jak ho zastavím?
Ale ne. Vlci obvykle na lidi neútočí, ale na psy ano.
- Copak si nemyslí, že je to vlk? - Už ne.
Pugsley, zpátky!
Tati, neviděls můj hřeben?
Co to tady děláš?
Jen kontroluju, že máme všechno.
Ušáček.
- Vzpomínáš, kdy jsi mi ho koupil? - Spíš jsem ho vyhrál.
Ten míček neskočil do toho soudku sám.
Nechal jsem tam víc než sto dolarů.
Není to Pugsley?
Páni, zastrašil ji. Má v sobě víc z vlka, než jsme tušili.
Kdopak je tu malý tvrďák? No ty. No ano, ty.
Nejspíš ji překvapilo, že Pugsley není vlk, jak si myslela.
Odvedeme ho zpátky za panem Abbasim a Saadiyou?
Díky němu víme, že vytím vlci komunikují.
Jo, ale pak naši vlčici zastrašil.
S takovou nikdy nezjistíme, proč je sama.
Máš pravdu. Odvedu ho zpátky.
Půjdeme se spolu projít, Pugsley?
Kdyby něco, dej vědět.
Jasně.
Nejspíš nakládají Saadiyiny věci do dodávky.
Mám nápad. Ukážeme mým taťkům, jak hezky se o tebe starám.
Třeba mi pak povolí vlastního psa.
Pojď, prcku.
- Paní Abbasiová. - Ahoj, Jane.
Vyřídíš Saadiye nebo mému manželovi, ať si s těmi krabicemi pospíší?
- Hned. - Bezva.
Viděls vlka?
Nevychází to z našeho domu?
Počkej, Šedovousi.
Pane Abbasi, paní Abbasiová vás hledá.
- Tady jsi. - Ahoj.
Tu dodávku platíme po hodinách.
Rychle. Šup, šup.
Vidíš ji?
Já taky ne. Kam šla?
To není vlk, kterého hledáme.
Tenhle je větší. Je to kluk.
Asi taky opustil smečku.
To bude ta holka, odpovídá mu.
A je čím dál blíž.
Vypadá to, že konečně dostaneme odpovědi.
Pamatuj, čím budeš roztomilejší a vychovanější,
tím větší šance na vlastního psa.
Asi není nejlepší chvíle na seznámení s rodinou.
Vlčice!
Nejen že spolu vlci komunikují,
vytím si sdělují, kde zrovna jsou.
Jak by jinak našla cestu do sklepa?
Jsou šťastní, že se našli.
Nejspíš opustili smečku, aby našli jeden druhého.
- Ne, Pugsley! - Pugsley!
Jane, co budeme dělat?
Najdeme ho a zachráníme ho.
- Jdu za ním. - My je předběhneme tudy.
Dobře.
Ahoj, Saadiyo.
Ahoj, Jane.
Jsi v pohodě?
Ne, moc ne.
Pugsley se vyvlékl z obojku a utekl.
- Co? - A to není to nejhorší.
Taky ho honí dva vlci, co ho nejspíš chtějí sežrat.
To není dobrý. Ale není to poprvé.
Ten útěk. Ne to s vlky.
- Podíváme se po něm. Pojď. - Dobře.
Pugsley?
- Pugsley? - Pojď sem.
Pugsley?
Pěkný králíček.
Díky. To je Ušáček.
Mám ho už odmalička. Dárek od táty.
Jako já svého Šedovouse od mámy.
Pugsley?
Proč jsi s ním seděla na schodech?
Asi mi konečně došlo, že odjíždím.
Ty se netěšíš?
Těším. Ale taky...
Nevím. Trochu se bojím.
Čeho?
Budu sama v novém městě, kde nikoho neznám.
Třeba se ta vlčice taky bojí, že bude sama.
Vlci se bojí?
- Bojí se Pugsley něčeho? - Ano.
Ohňostroje, hromobití, popelářů
a kdykoli se spatří v zrcadle.
„Nelze sdílet život se psem a nevědět, že zvířata mají osobnost, mysl a city.“
Slova Jane Goodall.
Pokud má city Pugsley, tak i všechna zvířata.
Ale čeho se vlk může bát?
Je toho hodně. Lovců a pytláků. Dokonce i jiných smeček.
Útočí i na další vlky?
Ano. Útočí na ty, co jim naruší teritorium.
Vlci to nemají lehký, co?
Ne.
Občas to nemají lehký ani lidé.
Ale když to všechno zvládnou vlci...
Pak i já zvládnu stěhování?
Musím být statečná jako vlk.
Nemůžu věčně bydlet s rodiči.
Nemůžeš věčně bydlet s rodiči. Jako ten vlk.
Mrknu se po Pugsleym venku.
Ty ho hledej tady. A díky za pomoc, Saadiyo.
Já taky děkuju.
Pugsley?
Davide!
Našlas ho?
Ne, ale díky Saadiye vím, proč vlci opouštějí smečku.
Nemohou žít věčně s rodiči, tak jako Saadiya.
Nechápu.
Vysvětlím ti to pak. Už vím, jak najdeme Pugsleyho.
Jak?
Pořád nechápu.
Neboj, pochopíš.
Tamhle jsou. A je tam i Pugsley.
Teď je jen musíme od něj odlákat.
Víš, o čem jsme mluvili? Na tři. Raz, dva, tři.
Odcházejí.
Pugsley!
Pugsley, mám tě.
Promiň, že jsem tě ztratil.
A že tě málem sežrali vlci.
Ale už to nikdy, nikdy nedopustím.
Takže vlci vyjí, aby se navzájem našli a zastrašili ostatní?
Smečky nesnesou, když jim jiní vlci naruší teritorium.
Napadlo mě, že vyjí, aby zastrašili cizí vlky.
Co kdyby ti to nevyšlo?
Dobrá otázka. Jsem ráda, že to vyšlo.
Vrátíme tě ke smečce, Pugsley.
- Pugsley! Ahoj! Rád tě vidím. - Ahoj. Božínku.
- Musíš nám přestat utíkat, Puggísku. - Mrzí mě, že mi utekl.
To nic. Aspoň jste ho zachránili před vlky.
- Pak vám to vysvětlím. - Vysvětlím to hned.
Už víme, že vlci vytím komunikují. A jako Saadiya
opouštějí smečku, protože s rodiči nemůžou žít věčně.
Že ne?
Ne, musejí dospět v samostatné lidi.
Nebo vlky.
Přesně. Tak se tvoří nové smečky.
Všechno, co dělá vlk, dělat nemusíš, ne?
Zvlášť když je pro vlky těžší opustit domov.
- Proč? - Loví je lidi, kteří jim nerozumí.
Jako předtím já.
No, vím, že pokud člověk miluje psy, měl by milovat i vlky.
Protože psi i vlci mají city.
Jsem zmatená.
Vysvětlím cestou.
Dobře.
Dýchej zhluboka, ano?
Ahoj.
- Ahoj. - Ahoj.
- Dobře dojeďte. - Díky.
Neměli bychom začít venčit psy?
Chci s nimi trávit víc času.
Dobrý nápad.
Ale ještě předtím bych ráda strávila víc času s pár psími předky.
Vlci jsou roztomilí z dálky.
A když nejdou po Pugsleym.
Víš, co je roztomilejší než dospělí vlci?
Brzy si vyhrabou doupě, kde se jim narodí vlčata.
A nová smečka se rozroste.
Vlčata? Ta musím vidět.
Jen nezapomeň, vlčí rodiče jsou ochranitelští.
Jak říkám: „Roztomilí z dálky.“
Zachraňte vlky!
Mám to.
Můžeme to použít na ceduli pro naše venčení psů.
Bezva.
Co děláš?
Snažím se připojit k wi-fi.
Každou chvíli máme hovor s dr. Johnem Linnellem.
S odborníkem na vlky? Třeba nám poradí s venčením.
A je to.
Právě včas.
Ahoj, Jane. Ahoj, Davide.
Zdravíme, dr. Johne.
Prosím, říkejte mi Johne.
Ahoj, Johne. Díky za rozhovor o vlcích.
Není zač. Rád si s lidmi povídám o vlcích.
A o psech.
Chceme začít venčit psy.
Jane miluje chůzi a já psy.
Skvělé. Psi totiž potřebují hodně pohybu.
- Jako vlci, jejich divocí příbuzní. - Jak jsou příbuzní?
Psi jsou vlci. Vlci, kteří nedospějí.
Co tím myslíte?
Pes se chová jako vlčí štěně.
Ve volné přírodě by mladý vlk dospěl.
Začal by napadat starší členy smečky.
Pes to dělat nemusí.
Krmíme ho a nenapadá nás.
Celý život zůstává ve stádiu roztomilého štěněte.
- Mají společného ještě něco? - Jo, způsob komunikace.
Vrtí ocasem, když jsou šťastní.
Zvedají a klopí uši, když jsou šťastní a smutní.
Cení zuby, když jsou naštvaní nebo se bojí.
A vyjí stejně. Tak jsme zachránili Pugsleyho.
Vytí nám pomohlo s naší misí.
Vytí. Něco takového?
To jsme přesně udělali my.
- Potřebují žít v divoké přírodě? - Skvělá otázka, Jane.
Vlci v Evropě nepotřebují žít v divoké přírodě.
Jsou schopni žít na venkově, často v blízkosti lidí.
Lidé mají vlky na zahradě?
Jo, ale ne každému se to zamlouvá.
Musíme farmářům, pastýřům
a dalším obyvatelům venkova pomoct naučit se s vlky žít.
Naučit farmáře využívat hlídací psy a elektrické ohradníky pro bezpečí zvířat.
Ochrana hospodářských zvířat je prvním krokem k ochraně vlků.
Proč jsou vlci důležití?
Naše planeta zvířata potřebuje.
Vlci jsou také krásní a v životě potřebujeme víc krásy.
Ale především mají právo tu být.
Jakým právem tvrdíme opak?
Jsou fakt nádherní.
Jak můžeme pomoct?
Musíme rozmetat mýtus o velkém zlém vlkovi.
Sdílet podobnosti mezi vlčími a lidskými rodinami.
Vychovávají děti, mají emoce a osobnost.
Když to lidé budou vnímat pohledem vlků,
lépe tak pochopí i vnímání ostatních lidí.
Takže společně můžeme vlkům pomoct?
Přesně tak. A na vyjádření pocitů nikdy nejste příliš malí.
Požádejte dospělého, ať vám pomůže s dopisem vaší vládě.
Vyslovte své obavy ohledně péče o divoká zvířata.
Úžasný nápad.
Můžeme začít lidmi, co potkáme při venčení.
Požádám taťky o pomoc s psaním dopisu.
- Díky, Johne! - Není zač.
Budoucnost vlků a dalších zvířat závisí na mladých lidech, jako jste vy.
- Hodně štěstí na vašich dobrodružstvích. - Ahoj.
Pojď. Uklidíme a pak dám Johnovu fotku na nástěnku.
VÝZKUMNÍK KONFLIKTŮ MEZI LIDMI/VLKY
Napadlo mě pojmenovat náš podnik „Divoké vycházky s Davidem a Jane“.
- Proč první ty? - Podle abecedy.
Jo, bez té vlčí mise bys na to nepřišel. A ta mise byl můj nápad.
Pravda. Co takhle „Divoké vycházky se dvěma nejlepšími kamarády“?
Souhlasím.
Překlad titulků: Petra Kabeláčová