Canis lupus.
Jie turėtų būti kur nors čia.
Nėra pėdų. Nėra kailio kuokštų. Nematyti medžioklės pėdsakų.
Turbūt reikėtų pasiduoti ir pasivažinėti kur nors šilčiau.
Negalim pasiduot. Vos bepradėjom.
Turim sužinot, kodėl vilkai kaukia.
Taip, Žilabarzdi. Kodėl jie taip daro?
Galbūt reikėtų ieškoti ne akimis.
Galbūt reikėtų ieškoti ausimis.
Gera mintis.
Girdėjai?
Vyliausi, kad tik pasigirdo.
Tu teisus, Žilabarzdi. Vilkų kaukimas sklinda iš priekio.
Džeine, kokia tikimybė, kad mus suės vilkai?
Vilkai retai puola žmones. Mes juos puolam.
Viena vilkų nykimo priežasčių -
brakonieriavimas, kuriuo užsiima jų nesuprantantys žmonės.
Tai vilkas manęs nesuės?
Tikimybė labai maža.
Bet ne neįmanoma?
Vilkų gauja! Kiek jų daug.
Tu vienintelis pažįstamas žmogus, kuris laimingas, kai jam gresia pavojus.
Kokie jie laimingi.
Kaip vizgina uodegas. Atrodo kaip šunys.
Todėl, kad šunys kilo iš vilkų.
Šunys buvo vilkai?
Taip, iki tol, kai prieš daugybę metų pradėjo bendrauti su žmonėmis.
Net pudeliai?
Net pudeliai.
Norėčiau turėti vilką.
Nebent taip pat norėtum padėt jiems medžiot briedžius, elnius ir karibu.
Ką?
Vilkai gyvena gaujomis, jie viską daro karu.
Medžioja. Miega. Žaidžia.
Vadais dažniausiai būna tėvai.
Jie vadovauja, o visi kiti turi klausyti.
Primena mano namus.
Bet vis dar nežinau, kaip išsiaiškinsim, kodėl jie kaukia.
Džeine.
Ar jie kaukdami bendrauja?
Džeine.
- Ar kalbasi su kitomis gaujomis, ar... - Džeine.
Gražuolė. Bet kodėl ji viena?
Būtent. Ir iš kur žinai, kad čia ji?
Vilkų patelės mažesnės už patinus.
Ar ji priklauso tai gaujai?
Jei taip, nežinau, kodėl paliko saviškius.
Turim išsiaiškint.
Maniau, aiškinamės, kodėl vilkai kaukia.
Aiškinsimės ir tai.
Kuo geriau suprasim vilkus,
tuo labiau padėsim jų bijantiems žmonėms nebebijoti.
- Nagi. - Kur tu eini?
Sniegaeigis nepravažiuos pro medžius.
Seksim pėsčiomis.
Metas sniegbačiams.
Gal aš tiesiog liksiu čia.
Dar vienas letenos pėdsakas. Ir dar vienas.
Vaikščiot sniegbačiais sunkiau, nei atrodo. Vadinčiau juos sniegvargiais.
Tu eini ratais.
Ne.
Ji eina aplink mus.
Atrodo, sakei, kad vilkai žmonių neėda, juk taip?
Juk taip?
Mopsiau.
Eikš pas mane.
Labas, Džeine, Deividai.
- Labas. - Atsiprašau dėl jo.
Jis vis pabėga, kai nešiojam daiktus į koridorių.
Ar ne? Tu mielas bėgliuk. Taip.
Jis mielas. Galiu paglostyt?
O taip.
Ar jūs išsikraustote, pone Abasi?
Ne, aš išsikraustau.
Studijuosiu nuostabaus miestelio koledže.
Jis labai arti vandenyno ir toli nuo tėvų.
Atsargiau, Sadija,
antraip apsigyvensim kaimynystėj ir stosim į tavo koledžą.
Ar ne, profesoriau Mopsiau?
Mama sako, tai bus puiki patirtis.
Nematei mano sportbačių? Nerandu jų.
Vargšas Mopsiukas nesutinka.
Manau, jis bando sekt tave iki koledžo.
Tėti, aš dažnai grįšiu.
Kur kitur skalbčiaus drabužius?
Na, ne man aiškink. O jam.
Pažiūrėk į jį. Nepaguodžiamas.
Aš nuolat jus lankysiu.
Pažadu.
Toliau kraukim daiktus.
Kai ką sugalvojau. Nagi.
Mes kaip tik mokomės apie Mopsiaus protėvius Canis lupus.
Turbūt tai mokslinis vilkų pavadinimas.
Aiškinamės, kodėl jie kaukia, kodėl vienas jų palieka gaują.
Sektųs geriau, jei galėtume išvest Mopsių pasivaikščiot.
Kuo tai jums padėtų?
Kadangi šunys susiję su vilkais,
stebint Mopsių galima išmokt apie juos.
- Taip, Sadija. - Man patinka ši mintis.
Mama tuoj grįš su sunkvežimiu daiktams.
Jei prižiūrėtumėt Mopsių,
padėtumėt man greičiau susipakuot.
Prašom.
- Ačiū. - Gerai juo pasirūpinsime.
Kodėl visi mane palieka?
Pirmas pastebėjimas:
jis mėgsta viską uostyti.
Ir ant visko loti.
Ir ant visko sysioti.
Įdomu, ar ir vilkai taip elgiasi.
Regis, šunys iš vilkų perėmė kaukimą.
Ar Mopsius bando susikalbėt su greitąja?
Ir ar vilkas bando susikalbėt su Mopsiumi?
Turbūt tai mūsų vilkė, bet ką ji sako?
„Aū, neturiu namų“?
Pagavai?
„Aū, neturiu namų“? Kaip toje pasakoje.
Kauksmas sklinda iš už namo. Varom.
Džeine, manai, kad turėtume eiti link kauksmo?
Pameni, kaip vilkė šoko ant mūsų?
Na, gal ji tik norėjo pažaisti. Stebėsime iš toli.
Tu stebėsi iš toli.
Žilabarzdi, tu su manim.
Tu apginsi mane, taip?
Štai mūsų vilkė.
Kaip manai, ko ji laukia?
Mano, kad Mopsius irgi vilkas?
Ar ji bando jį pasikviest?
Koks čia garsas?
Kaip sustabdyt?
O ne. Paprastai vilkai nepuola žmonių, bet šunis puola.
- O ji nemano, kad jis vilkas? - Nebe.
Mopsiau, grįžk atgal!
Tėti, matei mano šukas?
Ką čia darai?
Tik tikrinu, ar viską pasiėmei.
Graužtukė.
Pameni, kai man ją nupirkai?
Tiksliau, laimėjau ją tau.
Kamuoliukas pats neįšoko į statinaitę.
Tam žaidimui išleidau turbūt virš 100 dol.
Ar ten Mopsius?
Mopsius ją atbaidė.
Gal jis vilkiškesnis, nei manėm.
Kas mūsų mažasis smarkuolis? Taip, tu.
Turbūt ji nustebo, kad klaidingai palaikė Mopsių vilku.
Gal reikėtų grąžinti Mopsių ponui Abasiui su Sadija?
Bet jis padėjo išsiaiškint, kad kaukdami vilkai bendrauja.
Taip, bet nubaidė mūsų vilkę.
Jei vėl taip padarys, nesužinosim, kodėl ji atsiskyrė.
Tu teisi. Parvesiu jį namo.
Pasiruošęs dar pasivaikščiot, Mopsiau?
Jei ką pamatysi, pranešk.
Pranešiu.
Jie turbūt pradėjo nešti Sadijos daiktus į sunkvežimį.
Kai ką sugalvojau. Parodykim tėčiams, kaip puikiai tavimi rūpinuos.
Gal tuomet jie leis man turėt nuosavą šunį.
Eime, šuniuk.
- Sveiki, ponia Abasi. - Sveika, Džeine.
Jei pamatysi Sadiją arba mano vyrą,
paprašysi jų, kad paskubėtų su dėžėmis?
- Lekiu. - Puiku.
Vilkės nematyti?
Ar kaukia namo viduje?
Palauk, Žilabarzdi.
Sveiki, pone Abasi. Jūsų ieško ponia Abasi.
- Štai kur tu. - Labas, mieloji.
Sunkvežimiui taikomas valandinis mokestis.
Judam, judam.
Matai ją?
Ir aš ne. Kur ji nuėjo?
Čia ne mūsų sekama vilkė.
Jis didesnis. Vadinasi, tai patinas.
Turbūt ir jis paliko savo gaują.
Turbūt ten jam atsako mūsų vilkė.
Ir ji artėja.
Pagaliau gausim atsakymų, Žilabarzdi.
Atmink, kuo mielesnis ir kuklesnis būsi,
tuo didesnė mano tikimybė gaut šunį.
Gal dabar ne tinkamiausias metas susipažint su mano šeima.
Vilkė!
Vilkai ne šiaip kalbasi.
Jie taip pat praneša, kur yra.
Kaip kitaip ji žinotų, kad reikia eit į rūsį?
Atrodo laimingi suradę vienas kitą.
Įdomu, ar jie paliko savo gaujas, kad galėtų rasti vienas kitą.
- Ne, Mopsiau! - Mopsiau!
Džeine, ką daryt?
Surask jį ir patrauk nuo vilkų.
- Vysiuos jį. - O mes pro čia juos aplenksim.
Gerai.
Labas, Sadija.
Labas, Džeine.
Tau viskas gerai?
Ne visai.
Mopsius išsinėrė iš antkaklio ir pabėgo nuo mūsų.
- Ką? - Ir net ne tai blogiausia.
Jį taip pat vejasi du vilkai, greičiausiai norintys jį suėst.
Negerai. Bet taip nutinka ne pirmą kartą.
Kad jis pabėga. O ne kad vilkai vejasi.
- Paieškokim jo kartu. Eime. - Gerai.
- Mopsiau? - Mopsiau?
- Eikš, šuniuk.
Mopsiau?
Gražus triušiukas.
Ačiū. Jos vardas Graužtukė.
Turiu ją nuo mažens. Tėtis nupirko.
Ir man mama nupirko Žilabarzdį, kai buvau maža.
Mopsiau?
Kodėl sėdėjai su ja ant laiptų?
Turbūt galiausiai supratau, kad išvykstu.
Nesidžiaugi dėl to?
Džiaugiuos. Bet ir...
nežinau... iš dalies bijau.
Ko?
Būti viena naujoje vietoje, kur nieko nepažįstu.
Dabar susimąsčiau, ar mano sekama vilkė
irgi bijo būti viena.
Ar vilkai gali bijoti?
- Ar Mopsius gali bijoti? - Taip.
Fejerverkų, griaustinio, šiukšliavežių
ir visada savo atspindžio veidrodyje.
„Negali gyventi su šunimi
ir nežinoti, kad gyvūnai turi charakterį, protą ir jausmus.“
Taip pasakė Džeinė Gudal.
Tai jei Mopsius turi jausmus, visi gyvūnai jaučia.
Bet ko gali bijoti vilkas?
Daug ko. Medžiotojų ir brakonierių. Net kitų vilkų gaujų.
Vilkai puola vilkus?
Taip. Puola, jei kiti vilkai priartėja prie jų teritorijos.
Nelengva būti vilku, a?
Nelengva.
Kartais nelengva būti ir žmogumi.
Bet jei vilkai gali visą tai išverti...
Aš galiu ištverti išsikraustymą?
Turbūt metas man būti drąsiai kaip vilkas.
Negaliu amžinai gyventi su tėvais.
Negali amžinai gyventi su tėvais. Visai kaip vilkas.
Paieškosiu Mopsiaus lauke.
Tu toliau ieškok jo čia. Ir ačiū už pagalbą, Sadija.
Mes padėjome viena kitai.
Mopsiau?
Deividai!
Radai jį?
Dar ne, bet Sadija padėjo suprasti, kodėl vilkai palieka gaujas.
Jie negali amžinai gyventi su tėvais, kaip ir Sadija.
Aš nesuprantu.
Paaiškinsiu vėliau, nes sugalvojau, kaip surasti Mopsių.
Kaip?
Vis dar nesuprantu.
Nesijaudink, suprasi.
Štai jie. Ir Mopsius ten.
Dabar tereikia atitraukti juos nuo jo.
Pameni, kaip tarėmės? Sulig trimis. Vienas, du, trys.
Jie traukiasi.
Mopsiau!
Mopsiau, paimsiu tave.
Atsiprašau, kad pamečiau tave.
Ir kad tavęs vos nesuėdė vilkai.
Bet niekad neleisiu, kad vėl taip nutiktų.
Tai vilkai kaukia, kad surastų ir kad atbaidytų vieni kitus?
Vilkų gaujoms nepatinka, kai svetimi vilkai peržengia teritoriją.
Pamaniau, gal jie kartu kaukia, kad atbaidytų kitus.
Kas, jei nebūtų pavykę?
Geras klausimas. Džiaugiuos, kad pavyko.
Laikas grįžti į savo gaują, Mopsiau.
- Mopsiau! Džiaugiuos tave matydamas. - Labas. O vargeli.
Turi liautis bėgiojęs, Mopsiuk.
Labai atsiprašau, kad paleidau jį.
Nieko tokio. Bent jau išgelbėjai jį nuo vilkų.
Vėliau paaiškinsiu.
Aš galiu paaiškint dabar.
Sužinojome, kad vilkai kaukdami bendrauja. Jie, kaip ir Sadija,
atsiskiria nuo tėvų, nes negali amžinai su jais gyventi.
Tikrai negali?
Negali, jiems reikia galimybės atrasti savo vidinį aš.
Arba vidinį vilką.
Būtent. Taip susikuria nauja vilkų gauja.
Bet nereikia visada elgtis kaip vilkams.
Ypač dėl to, kad jiems namus palikti sunkiau.
- Kodėl? - Dėl medžiotojų ir brakonierių,
kurie nesupranta vilkų.
Kaip ir aš nesupratau.
Na, dabar suprantu, kad jei myli šunis, turėtum mylėti ir vilkus.
Nes ir jie turi jausmus.
Dabar nebesuprantu.
Paaiškinsiu, kai važiuosim.
Gerai.
Giliai kvėpuok. Gerai?
Iki, vaikai.
- Iki. - Iki.
- Saugios kelionės. - Ačiū.
Džeine, gal galėtume užsiimti šunų vedžiojimu?
Labai noriu praleisti daugiau laiko su šunimis.
Gera mintis.
Bet prieš tai mielai praleisčiau daugiau laiko
su keliais šunų protėviais.
Iš tolo vilkai mieli.
Ir kai nebando suėsti Mopsiaus.
Žinai, kas dar mieliau už suaugusius vilkus?
Greitai jie išsikas urvą, kur atsives vilkiukų.
Ir naujoji gauja ims augti.
Vilkiukai? Privalau juos pamatyti.
Tik nepamiršk, kad vilkai tėvai labai globėjiški.
Kaip ir sakiau, jie mieli iš tolo.
Išsaugokime vilkus!
Radau.
Galėtume iš jo pagamint savo šunų vedžiojimo verslo ženklą.
Puiku.
Ką tu darai?
Ieškau vietos, kur veiktų internetas.
Tuoj prasidės mūsų skambutis su dr. Džonu Lineliu.
Su vilkų mokslininku?
Gal jis patars dėl mūsų naujojo verslo.
Veikia.
Pačiu laiku.
Labas, Džeine ir Deividai.
Labas, dr. Džonai.
Prašom vadinti mane tiesiog Džonu.
Labas, Džonai. Labai dėkojame, kad kalbatės su mumis apie vilkus.
Man malonu. Gera kalbėtis su žmonėmis apie vilkus.
Ir apie šunis.
Pradedam naują šunų vedžiojimo verslą.
Džeinė mėgsta vaikščiot, o aš mėgstu šunis.
Labai šaunu, nes šunims reikia daug mankštos.
Kaip ir jų giminaičiams vilkams.
Kaip šunys susiję su vilkais?
Šunys yra vilkai.
Vilkai, kurie niekad nesuauga.
Ką turite galvoje?
Šuo visą gyvenimą elgias kaip vilkiukas.
Gamtoje vilkiukas užauga.
Jis meta iššūkį vyresniems gaujos nariams.
Šuniui to daryti nereikia.
Pamaitinam jį, ir jam nereikia jokių iššūkių.
Jis tiesiog visą gyvenimą lieka mielas šuniukas.
Ar dar yra panašumų?
Taip. Jie bendrauja taip pat.
Vizgina uodegas, kai yra linksmi.
Ausis pastato, kai yra laimingi, o nuleidžia, kai yra liūdni.
Šiepia dantis truputį supykę arba išsigandę.
Ir jie taip pat kaukia.
Taip išgelbėjom Mopsių nuo vilkų.
Kaukdami įvykdėme savo vilkų misiją.
Kaukdami. Turit galvoje šitaip?
Praktiškai taip ir darėm.
Ar vilkai turi gyvent laukinėj gamtoj?
Puikus klausimas, Džeine.
Europoje vilkams nebūtina gyventi laukinėje gamtoje.
Jie gali gyventi laukuose ir kaimo vietovėse, dažnai arti žmonių.
Tai vilkai būna žmonių soduose?
Taip, bet ne visiems patinka vilkas sode.
Tiesiog turime padėti ūkininkams,
gyvulių augintojams ir kitiems tų vietovių gyventojams sugyventi su vilkais.
Išmokyti ūkininkus, kaip su sargaujančiais šunimis
ir elektrinėmis tvoromis apsaugoti gyvulius.
Naminių gyvulių apsaugojimas - pirmas žingsnis link vilkų apsaugojimo.
Kodėl vilkai svarbūs?
Mūsų planetai reikia gyvūnų.
Be to, vilkai gražūs, ir mums gyvenime paprasčiausiai reikia grožio.
Bet, svarbiausia, jie turi teisę čia būti.
Kas mes tokie, kad teigtume priešingai?
Jie išties gražūs.
Kaip mes galime padėti?
Turime panaikinti blogojo vilko mitą.
Dalintis vilkų ir žmonių šeimų panašumais.
Jie augina vaikus, turi jausmus ir yra asmenybės.
Padėdami žmonėms suprasti vilkus,
taip pat padėsime žmonėms suprasti kitus žmones.
Tai galim dirbt išvien, kad padėtume vilkams?
Būtent taip. Niekada nesame per jauni išsakyti savo jausmus.
Paprašykite suaugusiojo padėti parašyti laišką vietinei valdžiai.
Išreikškite susirūpinimą dėl elgesio su laukiniais gyvūnais.
Tai nuostabi idėja.
Galim pradėt nuo žmonių, kuriuos sutiksim vedžiodami šunis.
Ir paprašysiu tėčių, kad padėtų parašyti laišką.
- Ačiū, Džonai. - Prašom.
Vilkų ir kitų gyvių ateitis
priklauso nuo jūsų, jaunų žmonių, kuriems rūpi.
Tad sėkmės kituose jūsų nuotykiuose.
Viso gero.
Susitvarkykim, kad galėčiau pridėt Džono nuotrauką prie savo didvyrių.
DR. DŽONAS LINELIS - ŽMONIŲ IR VILKŲ KONFLIKTO TYRĖJAS
Reiktų verslą pavadint „Laukiniai pasivaikščiojimai su Deividu ir Džeine“.
- Kodėl tavo vardas pirmiau? - Pagal abėcėlę.
Šios idėjos neturėtum, jei ne vilkų misija.
O ją sugalvojau aš.
Tiesa. O kaip „Laukiniai pasivaikščiojimai su dviem bičiuliais“?
Tinka.
Išvertė Kristina Čeidaitė