„Ailuropoda melanoleuca.”
Hogy megy, David?
Nem túl jól.
- Ne feledd: nyúlj fel, és húzd! - Oké.
A felnyúlással megvagyok.
A felhúzás az, ami nehéz.
Felvágós!
Szia, Szürkeszakáll!
Miért is kell fára másznunk?
Hogy óriáspandát találjunk!
Általában nem a földön tartózkodnak?
De, viszont remekül másznak.
Még a bocsok is fára másznak a ragadozók elől.
Ragadozók?
Aha. Például a hópárduc, a sakál vagy a sárgatorkú nyest.
- Én nem vagyok rest! - Nyestféle!
Mondom, nem vagyok rest!
Szürkeszakáll meglátott valamit.
Mondd, hogy nem ragadozó!
Nem, hanem…
egy óriáspanda!
Csoda szép!
Hol? Hol van? Látni akarom!
Hol van?
Csendesebben, David! Még elijeszted!
Megfigyeljük, de nem közeledünk hozzá.
A vadállatok sose érezzék magukat biztonságban az ember közelében!
Mintha keresne valamit.
Jane?
Végre kideríthetjük, miért van hat ujj
- az óriáspandák mancsán. - Jane!
Ők a medvék családjának egyetlen…
Jane!
Mi az, David?
Egy pandabocs!
Szerintem ide akar jönni.
Ne mozdulj!
Ha a mamája meglát, ragadozónak nézhet, akitől megvédi a bocsát.
Így mondják szépen, hogy „rám támad”?
Kezd beleszokni a helyzetbe.
Rossz irányba megy.
A bocs túl magasan van, és nem látja.
A pandabocsoknak hároméves korukig az anyjukkal kell maradniuk.
Megelőzöm, és visszaterelem.
És én mit csináljak?
Tökre megszerettem.
Maradj ott!
És ne simogasd!
Csak megfigyelünk, David.
Siess, Jane! Nagyon igyekszik!
Ezt mindig is ki akartam próbálni!
Megvan!
Nyugi, visszahozom a bocsodat!
Megvagy!
- Mit művelsz? - Nos…
Miért van Szürkeszakállon a sálam?
Nem sál, siklópálya.
Kinyomozzuk, miért van az Ailuropoda melanoleucának
hat ujj a mancsán.
Ailuro-micsoda?
Ez az óriáspanda tudományos neve.
Muszáj az én szobámban nyomozni?
Puhább a talaj.
Jane?
Pillanat, David, lehet, anya be fog rágni.
Tutira berágott.
A bajból nekem is kijutott.
Majd este rendet raksz, miután hazahoztalak.
Hova mész, anya?
Andréval randizom.
- Randi? - Aha.
Mondtam neked,
mire te azt mondtad, hogy Kínában leszel, ha jól tippelek, a pandakalandodon.
Ailuropoda melanoleuca mentőexpedíción!
Nekem tetszett.
Nem tudom, miért izgulok ennyire.
Mert kedveled.
Igen, ebben van valami.
Nagyon csini vagy, anya!
Köszi!
Idő van. Elkések.
„Mindjárt leérek.”
Sok?
Picit.
Tartsuk a távolságot!
Ne szokjuk meg egymást!
Csak megfigyellek.
Semmi baj, kicsi.
Jane majd tudja, mi a teendő.
Engem utánzol?
Próbáld meg ezt!
Kicsi!
Jó, próbáld ezt!
David apukái fognak vigyázni rád.
Amúgy is csak a sarki étterembe megyünk.
Ha bármi van, hívjanak fel, oké?
- Oké? - Persze!
- De csak vészhelyzetben. - Vettem.
Valódi vészhelyzetben,
ne olyasmivel, hogy nem tudsz nyomkövetőt rakni egy pandára!
Nem is erről van szó. Sokkal nagyobb kihívás.
Mit is csináltok akkor?
Visszaviszünk egy pandabocsot a mamájához, mielőtt hozzánk szokna.
Miért baj az, ha hozzászokik az emberhez?
Mert az ember nagyon veszélyes a pandára.
És amikor a vadállatok hozzánk szoknak…
- Abból az állatok nem jól jönnek ki? - Pontosan.
Miért nem jön már?
Nyugi, anya! Nem lesz baj.
Igazad van. Jogos.
Nem erre a reakcióra számítottam.
Gondoltam, feljövök érted, és lekísérlek.
Bocs! Örülök neki.
Jó, hogy feljöttél.
Mert hát te is itt laksz,
meg én is itt lakom, de nem együtt, ugyebár.
- Szia, Andre! - Szia, Jane!
Ezt neked hoztam.
Én meg nem hoztam neked semmit.
Csoda szép csokor. Nagyon köszönöm!
Emlékeztem rá, hogy szeretsz utazni,
így egzotikusabb virágokat válogattam.
Az bambusz?
Igen. Jó szemed van.
Az óriáspanda kedvenc tápláléka.
Ma is megmentesz egy állatot?
Mint mindig.
Látom, rákészültél a nagy randira.
- Ki a szerencsés fickó? - Hát, én volnék.
Andre vagyok.
Engem lenyűgöztél.
Azzal a virágcsokorral.
Lucasnak hívnak.
Én pedig Kevin király.
Örvendek.
Nem maradunk sokáig. Kösz, hogy vigyáztok rá!
- Szívesen! - Nem kell rohanni, Maria!
Hercegnős filmeket nézünk ma este.
David a kastély másik szárnyában tartózkodik.
A hálójában.
Szia, anya! Szia, Andre!
- Aha. Szia, Andre! - Hagyd abba!
Emlékszel még arra, amikor randiztunk?
Kész a popcorn?
Jövök, úrnőm!
David?
Itt vagyok!
Mit művelsz?
Bujkálok. Guriga azt hiszi, én vagyok a mamája.
Elnevezted?
Nem akartam, de… nézz már rá!
Guriga.
Imád gurulni. Tőlem tanulta.
Hogyhogy?
Mindent leutánoz, kivéve a bujkálást és a terpeszugrást.
De azokon is rajta vagyunk.
Így tanulnak a kölykök. A szüleiket utánozzák.
Pont ezért kell visszavinnünk a mamájához.
Az igazihoz, David.
Hogy megtanulhassa, hogy legyen panda, és ne ember.
Hová tűnt?
Gyere vissza, Guriga!
Sokkal rosszabbul jársz, mint Riley lovag!
- Csak hiszed! - Guriga!
Hát, reméljük, jobban megsérülsz.
- Komolyan? - Gyere vissza!
Pofára estél.
Ettől eltekintve hasonló volt.
Guriga, ne!
Ti meg mit műveltek?
A pincérjük hamarosan itt lesz.
- Köszönjük! - Köszi!
Remek választás.
Jane kedvence.
- Mert vegetáriánus… - Bizony.
Honnan jön neki ez a nagy állatszeretete?
Hosszú történet.
Kíváncsi vagyok rá.
Elvesztettünk egy pandabocsot. Ezt csináljuk, Millie.
„Pand-armageddon.”
- Szerintem a parkba ment. - Nem szokhat hozzánk.
Akkor hogy segítünk visszajutni az anyjához?
Nem tudom. A vadállatoknak azoknak is kell maradniuk,
különben azt hiszik, az emberek segítenek nekik,
pedig nem mindenki akar segíteni.
És akkor mit csináljunk? Semmit?
És ha nem embernek néznénk ki?
Igaza van.
Néha az állatgondozók a kicsik anyjának öltöznek be,
hogy ne az emberhez szokjanak hozzá.
De hogy öltözzünk be pandának?
Apáék cuccaiból?
Remek ötlet, Millie!
Kezdődjön a pandaátalakulás!
Párbajra fel!
Csak mi ketten nézzük?
Engem eléggé berántott.
- Kölcsönvehetünk pár ruhát? És telefont? - És párnát?
- Ja, és lemehetünk a parkba? - És van még popcorn?
Kimentem a nappaliba. Felébresztette a tévé,
és a híreket nézte rajta.
Négy-ötéves lehetett.
Az állat- és növényvilágról volt szó, és a fajok kipusztulásáról
- világszerte. - Hány fajról beszéltek?
Rémesen magas számról volt szó, milliós nagyságrendről,
ha nem teszünk valamit.
Szóval leültem mellé, és láttam, hogy sír.
- Egyem meg! - Hát ja.
Azt mondta, nem érti, hogy ha tudjuk, hogy az állatok kihalnak,
miért nem teszünk valamit ellene.
Mit mondtál neki?
Mit mondhattam volna? Hogy lehet erre bármit is mondani?
Akkor mit csináltál?
Felmentem a netre.
Olyanokat kerestem, akik tesznek valamit,
mint Greta Thunberg, David Suzuki és…
Jane Goodall.
Különösen az jött be neki, hogy megegyezik a keresztnevük.
Sejtettem.
És azóta mindent megtesz az állatvédelemért.
Még ha néha az agyamra is megy ezzel.
De tényleg meg akarja menteni a világot.
Több Jane-hez hasonló emberre van szükség.
Mindkét Jane-hez hasonlóra.
„Kölcsönkérhetem a sminkkészletedet?”
Hát, én…
Igent mondott!
És ha nemet mondott volna?
Szürkeszakáll, látod a bocsot vagy a mamit?
- Segítsek a festésben? - Persze!
Nos, mi a terv?
Pandának öltözünk.
Megtaláljuk a bocsot. Visszavisszük a mamihoz.
Kinyomozzuk, miért van hat ujja.
Bárcsak nekem is hat lenne! Jóval gyorsabban haladnánk.
Itt van!
Mit csináljunk?
Megkeresem Gurigát, Szürkeszakáll-lal meg kitaláljátok, hogy tereljétek ide a mamit!
Én akartam Guriga után menni! Mindenféle cuki bajba kerülhetett.
Jó, legyen! Keresd meg Gurigát, és én meg Szürkeszakáll…
Jó terv!
Rádión szólok, ha megvan.
Segítesz az arcfestésben?
Guriga?
Guriga, merre vagy?
Nem láttak erre egy cuki pandabocsot?
Mármint rajtam kívül.
Megvan már?
- Nincs. Nálad mi van? - Semmi.
Majd jelezz, ha megvan!
- A bocsok az anyjuk nélkül nem élnek túl. - Szegény Guriga!
Ha ijedt pandabocs lennék, hová mennék?
Felmásznék valamire!
De nem a fára. Hanem…
Ismerem ezt a bolyhos hátsót!
Váljunk ketté! Kiálts, ha van valami!
Van valami, Szürkeszakáll?
Mi az, Szürkeszakáll? Megtaláltad?
Mögöttem van, ugye?
Remélem, beválnak a jelmezek.
Ó, Guriga, semmi baj!
Egy nagyon okos fiú, David, mondta nekem, a pandának, hogy keresselek meg.
De boldog itt valaki!
Jane, jó hír, megvan a kismackó! Hogy állsz a mamával?
Hát, megtalált,
és el se ereszt.
Azt hiszi, én vagyok a bocs.
Remek. Akkor ide is követni fog.
Nem akar ő menni sehová. Alszik.
És már tudom, mi az a „medveölelés”.
- Guriga viszont egyre éhesebb. - Kaja!
- Azzal elcsalogathatnám hozzád. - Jó ötlet.
Mit is esznek a pandák?
Leginkább bambuszt.
És azt honnan veszel?
A hely már megvan.
Szürkeszakáll, cseréljünk helyet, jó?
Szürkeszakáll!
Az egyetemen olvastam Jane Goodallról.
Volt egy idézete, ami megragadt bennem.
Az anyja mondta neki.
„Ha tényleg el akarsz érni valamit, keményen meg kell dolgoznod érte.
Minden alkalmat ki kell használnod,
de soha ne add fel!”
Jane is hajtogatja ezt.
Imádna veled beszélgetni.
Remélem, az anyja is.
Anya, kellene pár virágod!
Csak a bambusz.
Szürkeszakáll, megvan a bambusz!
Ébresztő, Szürkeszakáll! Mennünk kell!
A pandafelügyelet nehezebb, mint hittem.
Nyugi, Guriga, anya hamarosan itt lesz!
Meg is jött! Gyere csak, Guriga!
Működik, Jane!
Bocstól hangos a játszótér!
Jó vicc volt, nem?
Ja, mindenki így gondolja.
David, nézd!
Ja, a bambusz nem tűnik olyan finomnak.
Nem.
A hatodik ujjával segít hámozni, hogy megehesse a bambuszt.
Afféle hüvelykujj?
Ezért lehet az egyetlen medveféle, aminek hat ujja van.
Mert az egyetlen bambuszevő medve?
Pontosan. És jó sokat bepuszilnak belőle.
Most tanítja a kicsinek a hámozást.
A pandabocsoknak nagy szükségük van az anyjukra, ugye?
És kedves emberek alkalmi segítségére.
De csak távolról.
Aha.
Hiányozni fog nekem Guriga.
Nem avatkozhatunk be még egy kicsivel tovább?
Az ilyen kilátókról bármikor megfigyelhetjük,
de fontos, hogy…
Tudom, tudom.
Maradjanak meg vadállatnak!
Szia, Guriga! Szeretlek!
Még nem végeztünk a megfigyeléssel.
- Hogy érted? - Rengeteg tanulnivalónk van még.
Például: miért fekete-fehérek? Mi mást esznek?
- Meddig kell a kicsiknek… - De elmentek.
- Követjük őket. - Mégis hogyan?
Úgy is megfigyelhetjük őket, hogy jól érezzük magunkat közben.
- Készen állsz? - Hogyne!
Mire?
Igen!
Mentsük meg a pandákat!
David?
- Szia, Jane! - Miért vagy még mindig pandajelmezben?
- Nagyon hiányzik Guriga. - Nekem is.
De nem akarsz átöltözni, mielőtt dr. Binbin Livel beszélünk?
Az óriáspandákat kutatja. Szerintem be fog jönni neki.
Szia, Jane!
Szia, David!
- Szia, Binbin! - Miért öltöztél pandának, David?
Óriáspandának öltöztünk, hogy egy bocsot visszajuttassunk az anyjához.
Gurigának neveztem el.
Vigyáztunk arra, hogy ne szokjanak hozzánk.
Jár az agyad! Remek panda lenne belőled.
Ugye? Köszönöm!
Kellett valaha pandának öltöznöd, Binbin?
Igen. Nézd csak!
- Csodás pandás kezeslábas. - Kényelmes lehet.
Le sem akartad venni, igaz?
Ezeket a pandajelmezeket pandavizelettel permetezzük be,
szóval azonnal leveszem, ahogy befejeztem a munkát.
Miért kell bepermetezni pisivel?
Fontos, hogy pandaszagunk legyen, nem elég, ha csak úgy nézünk ki,
mert a pandáknak remek a szaglásuk.
Ha a vadonba eresztjük őket, nem szoknak hozzá az emberhez,
és túlélnek nélkülünk is.
Gyönyörű hegyek vannak mögötted. Hol vagy, Binbin?
Egy pandarezervátumban,
ami egy olyan védett terület, ahol a pandák vadon élnek.
Miért kell védeni a területet?
Az óriáspandákat fenyegető legnagyobb veszély az élőhelyük elvesztése.
Egyre csökken a számuk, és már régóta veszélyeztetett fajnak számítanak.
A megoldás az, hogy rezervátumokat hozunk létre,
hogy megvédhessük az élőhelyüket, és növekedhessen a számuk.
- És ez segít? - Igen. Nézd csak!
Hatvan év elteltével
a vadvédelmi erőfeszítések hatására a pandáknak egyre több kicsinyük születik.
És a számuk növekedésnek indult.
Veszélyeztetett faj helyett a sebezhetők kategóriájába sorolták őket.
Azaz az óriáspandáknak már nem kell segítenünk?
A „sebezhető” azt jelenti, hogy továbbra is veszélyben vannak,
így nagyon fontos, hogy továbbra is segítsünk nekik.
Hogy követitek nyomon, hogy hány panda van?
Valaki számolgatja őket? Mi alig találtunk egyet is.
Jó kérdés. Az óriáspandák egyedül Kínában élnek vadon.
Úgy 2300 ember négy év alatt tudja megszámolni őket.
Te láttál már vadon élő óriáspandát?
Igen. És fotóm is van róla.
Az első és utolsó alkalom, hogy lefotózhattam egyet,
mert nagyon ritkán lehet látni őket a vadonban.
Azután kezdtem vadvédelemmel foglalkozni,
hogy megpillantottam egy vadon élő pandát.
- Mindig is szeretted a pandákat? - Igen, ahogy más vadon élő fajokat is.
Az óriáspanda egy úgynevezett esernyőfaj, azaz az élőhelyük védelmével
az ugyanazon a helyen osztozó fajokat is óvjuk.
Milyen más állatok élnek Kínában az óriáspandákkal?
Hadd mutassam meg!
Arany piszeorrú majom. Aranyfácán.
Óriásszalamandra,
ami az egyik legnagyobb kétéltű a világon.
Ha segítünk az óriáspandáknak, más állatokat is megóvunk.
- Igen. - Mit tehetünk a védelmükért?
Az első lépés, hogy megosztjátok azt,
amit a pandákról és a környezetükről tanultatok,
és igyekeztek környezetbarát termékeket vásárolni.
Minden új termékhez, amit veszünk,
az alapanyagokat a természet biztosítja.
Ez nemcsak az óriáspandák élőhelyére van hatással, de több más fajéra is.
Szeretném, ha egy éven át senki sem vásárolna új ruhát,
ha nem muszáj.
- Ez könnyű! Többször veszem fel ugyanazt. - Szuper!
- Jó volt beszélgetni. Sziasztok! - Szia, Binbin!
Szia, Binbin! Köszönjük!
Figyu, Jane! Leszek én egy évig ebben a jelmezben.
Tök cuki.
De mi van, ha a következő állatunk a hópárduc,
a sakál vagy a sárgatorkú nyest?
- Azok nem pandákat esznek? - Na, ez az.
Akkor inkább leveszem.
Jó éjt, Jane!
Jó éjt, Guriga! Bárhol is legyél.
Jó éjt, David!
Jane, ideje lefeküdni!
A feliratot fordította: Varga Attila