Ailuropoda melanoleuca.
Kaip sekas, Deividai?
Prastai.
- Atmink: įsikibk, o tada prisitrauk. - Aha.
Įsikibt tai įsikimbu.
Bet prisitraukt sunkiau.
Pamaiva.
Sveikas, Žilabarzdi.
Priminsi, kodėl lipam į medžius?
Kad rastume didžiąją pandą!
O jos dažniausiai nebūna ant žemės?
Taip, bet jos taip pat puikiai kopia.
Net jaunikliai bėgdami nuo plėšrūnų kopia į medžius.
Nuo plėšrūnų?
Taip. Pavyzdžiui, nuo snieginių leopardų, šakalų ar charzų.
- Aš mėgstu charčio. - Tai tokia kiaunė.
Panašu į charčio.
Žilabarzdis kažką pastebėjo.
Tik nesakyk, kad plėšrūną.
Ne, tai…
didžioji panda.
Kokia ji graži.
Kur? Noriu pamatyt.
Kur ji yra?
Deividai, tyliau, kad neišgąsdintum jos.
Mūsų darbas - stebėti ir per daug neprisiartinti.
Laukiniai gyvūnai neturėtų priprasti prie žmonių.
Atrodo, kad ji kažko ieško.
Džeine?
Dabar galim išsiaiškint, kodėl pandos
- ant letenų turi po šešis pirštus. - Džeine.
Jos vienintelės meškos su šešiais…
Džeine!
Kas yra, Deividai?
Pandos jauniklis.
Manau, jis bando prisiartint prie manęs.
Nejudėk.
Mama gali palaikyti tave plėšrūnu ir imti ginti savo vaiką.
Švelniai bandai pasakyt, kad ji puls mane?
Jis tikrai įsidrąsino.
Ji ne ten eina.
Turbūt jis per aukštai medyje, kad ji pamatytų.
Pandų jaunikliai turi trejus metus būti su mamomis.
Pasistengsiu ją aplenkti ir nukreipti čia.
O ką man daryt?
Manau, įsimylėjau jį.
Tiesiog lik ten.
Ir neglostyk jo.
Mes tik stebime, Deividai.
Paskubėk, Džeine. Jis mielas visu pajėgumu.
Visada norėjau tai padaryt!
Štai ji!
Nesijaudink, tuoj grąžinsiu tau vaiką!
Štai kur tu.
- Ką tu darai? - Na…
Kodėl Žilabarzdis su mano šaliku?
Tai lynas nusileisti.
Aiškinamės, kodėl Ailuropoda melanoleuca
letenos su šešiais pirštais.
Kas tas „ailuro“?
Čia mokslinis pandos pavadinimas.
Kodėl turi aiškintis mano kambaryje?
Čia minkščiau.
Džeine?
Sekundėlę, Deividai, gali būt, kad prisidirbau.
Tikrai prisidirbau.
Ir man ne pyragai.
Sutvarkysi viską čia po to, kai vėliau tave pasiimsiu.
Kur mes einam? Mama?
Andrė kai kur mane vedasi.
- Į pasimatymą? - Taip.
Sakiau tau, kad eisiu į pasimatymą,
o tu atsakei, kad keliausi į Kiniją, spėju, į nuotykį su pandom.
Tyrinėti Ailuropoda melanoleuca.
Tas gražiai atrodė.
Nežinau, ko taip nervinuosi.
Nes jis tau patinka.
Taip, turbūt patinka.
Labai gražiai atrodai, mama.
Ačiū.
Jau laikas. Aš vėluoju.
„Tuoj nusileisiu.“
Per daug?
Truputį.
Nesiartinti.
Nepratinti.
Tik stebėti.
Viskas bus gerai, mažyli.
Džeinė žinos, ką daryt.
Ar tu mėgdžioji mane?
Atkartok.
Mažyli!
Gerai, pabandyk taip.
Deivido tėčiai pasisiūlė prižiūrėt tave,
o mes tik nueisim į restoraną šalimais.
Jei kas nutiks, tegul jie paskambina man.
- Aišku? - Aišku.
- Bet tik skubiu atveju. - Gerai.
Realiu atveju,
o ne „kaip užsegt pandai sekiklį“ ir panašiai.
Mes ne tuo užsiimame. Darbas daug sunkesnis.
Tai ką tuomet darot?
Turim grąžint pandos jauniklį mamai, kol jis nespėjo prie mūsų priprast.
Ar labai blogai, jei jis pripras prie žmonių?
Žmonės pandoms yra viena didžiausių grėsmių.
Kai žvėris pripranta prie žmogaus…
- Tai jam nieko gero neduoda? - Būtent.
Kodėl jis toks lėtas?
Mama, nurimk. Viskas bus gerai.
Tu teisi.
Ne visai tokios reakcijos tikėjausi.
Pamaniau, pakilsiu ir palydėsiu tave žemyn.
Ne, atleisk. Viskas gerai.
Gera tave čia matyti.
Žinau, kad abu čia gyvenam, bet negyvenam kartu.
- Labas, Andrė. - Labas, Džeine.
Čia tau.
Reikėjo ir tau ką nors paruošt.
Jos labai gražios. Ačiū.
Pasakojai, kad labai mėgsti keliauti,
tad nupirkau truputį egzotiškų gėlių.
Ar čia bambukas?
Taip. Turi gerą akį.
Tai mėgstamiausias pandos maistas.
Šiandien gelbėji jau kitą gyvūną?
Kaip visada.
Pasiruošusi svarbiam pasimatymui.
- Kam tokiam pasisekė? - Turbūt man.
Aš Andrė.
O aš sužavėtas.
Tos gėlių puokštės.
Aš Lukas.
O aš karalius Kevinas.
Malonu su judviem susipažinti.
Grįšim prieš Džeinei einant miegot. Dėkoju, kad pažiūrėsit ją.
- Nėr už ką. - O tu neskubėk, Marija.
Mes surengėm princesių temos filmų vakarėlį.
Deividas yra pilyje, savo sparne.
Savo kambaryje.
Iki, mama. Iki, Andrė.
- Aha. Iki, Andrė. - Baik.
Pameni, kai eidavom į pasimatymus?
Ar spragėsiai jau paruošti?
Ateinam, miledi.
Deividai?
Aš čia.
Ką darai?
Slepiuosi. Manau, Ristis laiko mane savo mama.
Davei jam vardą?
Stengiaus neduot, bet… tik pažiūrėk į jį.
Ristis.
Nes jam patinka ristis. Išmokiau jį.
Kaip suprasti?
Jis kartoja viską, ką darau. Tik nešokinėja ir neišskečia rankų, kojų,
bet mes dirbam su tuo.
Kai kurie jaunikliai mokosi kopijuodami tėvus.
Todėl ir turime grąžinti jį mamai.
Tikrajai mamai, Deividai.
Kad jis galėtų mokytis, kaip būt panda, o ne žmogum.
Kur jis dingo?
Grįžk, Risti!
Mane tikrai nublokš smarkiau nei riterę Railę.
- Pasvajok. - Risti.
Taip, tikėkimės, tu labiau užsigausi.
- Tikrai? - Sugrįžk.
Nukritai ant veido.
Bet šiaip atrodė panašiai.
Risti, ne!
Ką judu veikiat?
Padavėjas tuoj ateis.
- Ačiū. - Ačiū.
Geras pasirinkimas.
Džeinės mėgstamiausias.
- Vegetariški… - Taip.
Tai kodėl ji taip mėgsta gyvūnus?
Tai ilga istorija.
Mielai ją išklausyčiau.
Nesugaunam pandos jauniklio, Mile, štai ką.
Čia „pandamoniumas“.
- Manau, jis nusuko link parko. - Negalim prisipratint jo.
Tai kaip padėt jam grįžt pas mamą?
Nežinau. Laukiniai gyvūnai turi likt laukiniai,
antraip jie manys, kad žmonės jų draugai,
nors ne visi tokie yra.
Tai ką darysim? Nieko?
O jei neatrodysit kaip žmonės?
Ji gerai galvoja.
Kartais gyvūnų prižiūrėtojai apsirengia jauniklių mamomis,
kad mažyliai nematytų jų kaip žmonių.
Bet kaip pasidarysim panašūs į pandas?
Tėčio ir tėvelio daiktai?
Gerai sugalvojai, Mile.
Lai prasideda virsmas pandomis.
Pirmyn!
Čia tik mudu žiūrim?
Mane visai įtraukė.
- Paskolinsit drabužių? Ir telefoną? - Ir pagalvių?
- Galim eit į parką? - Galėčiau gaut dar spragėsių?
Tad grįžau į svetainę, o ji buvo atsikėlusi
ir žiūrėjo žinias, kurias buvau palikusi įjungtas.
Jai buvo ketveri. Gal penkeri.
Reportaže pasakojo apie daugybę pasaulyje nykstančių gyvūnų
- ir augalų. - Kiek?
Siaubingas kiekis, kad išnyks koks milijonas rūšių,
jei nieko nedarysim.
Taigi, prieinu prie jos, o ji verkia.
- Vargšė Džeinė. - Taip.
Ji negalėjo suprast, kodėl žinodami, jog gyvūnai nyksta,
žmonės nesusiburia ir nedaro ko nors.
Tai ką jai pasakei?
O ką galėjau? Ką sakyt tokiu atveju?
Ką darei?
Įsijungiau internetą.
Pasidomėjau žmonėmis, kurie nori pokyčių,
pavyzdžiui, Greta Tunberg, Deividu Suzukiu ir…
Džeine Gudal.
Jai ypač patiko tai, kad jų vardai sutapo.
Nenuostabu.
Po to ji darė viską, kad padėtų gyvūnams.
Net jei dėl to tektų sunervinti mane.
Bet ji tikrai nori išgelbėti pasaulį.
Mums reikia daugiau žmonių kaip Džeinė.
Kaip abi Džeinės.
„Galim pasiskolint tavo makiažą?“
Aha, aš…
Ji leido.
O jei nebūtų leidusi?
Žilabarzdi, matai mamą pandą arba jauniklį?
- Nori, kad padėčiau išsidažyt? - Taip.
Tai koks planas?
Persirengti pandomis.
Surast jauniklį. Grąžint jį mamai.
Išsiaiškint, kodėl mama turi šešis pirštus.
Norėčiau turėt šešis pirštus. Žymiai greičiau dažyčiau.
Ji čia.
Ką darom?
Aš surasiu Ristį, o jūs su Žilabarzdžiu sugalvokit, kaip atvest mamą pas mane.
Aš norėjau surast Ristį. Jis galėjo papult į kokią mielą bėdą.
Gerai. Tu surask Ristį, o mes su Žilabarzdžiu…
Geras planas.
Kai rasiu, pranešiu per radijo stotelę.
Padėsi užbaigt makiažą?
Risti?
Risti, kur tu?
Nematėt čia kur nors mielo pandos jauniklio?
Išskyrus mane.
Ar matai jį?
- Kol kas ne. Kaip tu? - Nieko.
Pranešk, kai rasi jį.
- Pandžiukams gyvybiškai reikia mamų. - Vargšas Ristis.
Jei būčiau išsigandęs pandos jauniklis, kur eičiau?
Lipčiau kur nors!
Medyje nėra. Tai gal…
Atpažįstu tą pūkuotą pasturgalį.
Išsiskirkim. Šūktelk, jei ką pamatysi.
Kaip, Žilabarzdi?
Kas yra, Žilabarzdi? Radai ją?
Ji už manęs, tiesa?
Tikiuos, tie kostiumai padės.
Risti. Viskas gerai.
Toks protingas vaikas Deividas liepė man, pandai, surast tave.
Argi tu ne laiminga panda?
Džeine, gera žinia. Radau jį. Kaip sekas su mama?
Sekas. Ji rado mane
ir dabar nepaleidžia.
Manau, ji laiko mane savo vaiku.
Puiku. Gal ji seks paskui tave iki čia.
Nemanau, kad ji nori kur nors eiti. Ji miega.
Dabar suprantu, ką reiškia meškos paslauga.
- Manau, Ristis išalko. - Maistas!
- Galėtume maistu atviliot ją pas tave. - Gera mintis.
Ką ėda pandos?
Daugiausia bambukus.
Kur rasi bambukų?
Kaip tik žinau kur.
Žilabarzdi, apsikeisk su manimi vietomis.
Žilabarzdi.
Žinai, koledže skaičiau apie Džeinę Gudal.
Bandau prisiminti jos citatą, kuri mane palietė.
Kai kas, ką mama jai pasakė.
„Jei labai ko nors nori, teks sunkiai dirbti.
Turėsi išnaudoti kiekvieną galimybę.
Bet nepasiduok.“
Ir Džeinė šitą kartoja.
Jai patiktų su tavimi bendrauti.
Tikiuos, kad ir jos mamai patinka.
Mama, man reikia tavo gėlių!
Tik bambukų.
Žilabarzdi, gavau bambukų.
Žilabarzdi, prabusk. Turim eiti.
Prižiūrėti pandas sunkiau, nei maniau.
Nesijaudink, Risti. Mama tuoj ateis.
Štai ir ji. Paskui mane, Risti.
Tai veikia, Džeine.
Panda pas pandžiuką pargrįžo.
Pastebėjai? Viskas iš „p“.
Abu pastebėjom.
Deividai, žiūrėk
Taip, bambukas neatrodo labai skaniai.
Ne.
Ji šeštuoju pirštu prilaiko bambuką, kad galėtų nulupti ir suėsti jį.
Beveik kaip nykščiu?
Turbūt dėl to jos vienintelės meškos su šešiais pirštais.
Nes jos vienintelės meškos, ėdančios bambukus?
Būtent. Ir suėda jų labai daug.
Ir dabar ji rodo jaunikliui, kaip maitintis.
Pandų jaunikliams išties reikia savo mamų.
O kartais ir gerų žmonių pagalbos.
Bet tik per atstumą.
Teisingai.
Pasiilgsiu Risčio.
Ar negalim truputį ilgiau padėti jiems?
Visada galime aplankyt ir stebėt juos šitokiose vietose,
bet svarbu…
Žinau.
Jie turi likti laukiniai.
Viso gero, Risti. Myliu tave.
Dar nebaigėme jų stebėti.
- Ką turi omeny? - Dar daug reikia sužinoti.
Pavyzdžiui, kodėl pandos juodai baltos? Kuo dar jos minta?
- Kiek laiko jaunikliai… - Bet jie išėjo.
- Mes juos seksim. - Ką? Kaip?
Nors galim tik stebėti, nereiškia, kad negalim to daryti smagiai.
- Pasiruošęs? - Visiškai.
Kam?
Jėga!
Išsaugokime pandas.
Deividai?
- Labas, Džeine. - Kodėl tu vis dar su pandos kostiumu?
- Tiesiog labai ilgiuos Risčio. - Ir aš.
Bet tikrai nenori persirengt, prieš kalbėdamas su dr. Binbin Li?
Ji tiria didžiąsias pandas. Manau, jai tai patiks.
Labas, Džeine.
Labas, Deividai.
- Labas, Binbin. - Kodėl tu panda, Deividai?
Užsimaskavom pandom, kad padėtume jaunikliui grįžti pas mamą.
Pavadinau jį Risčiu.
Buvome atsargūs, kad jis nepriprastų prie mūsų.
Gerai darėte. Tu puiki panda.
Žinau. Ačiū.
Ar kada teko apsirengti panda, Binbin?
Taip. Žiūrėkit.
- Šaunus kostiumas. - Atrodo patogus.
Turbūt nebenorėjot jo nusirengt. Taip?
Iš tiesų tie kostiumai būna apipurkšti pandų šlapimu,
tad baigusi tyrinėti iškart persirengiu.
Kodėl šlapimu?
Labai svarbu ne tik atrodyti kaip pandai, bet ir turėti jos kvapą,
nes šios meškos turi jautrią uoslę.
Tuomet išleistos į laisvę jos nebus pratusios prie žmonių
ir galės pačios išgyventi.
Už jūsų stūkso nuostabūs kalnai. Kur esate, Binbin?
Čia pandų rezervatas -
tai viena iš saugomų teritorijų, kurioje gyvena laukinės pandos.
Kodėl reikia saugoti jų teritoriją?
Pandoms didžiausią grėsmę kelia buveinės netekimas.
Šių gyvūnų mažėja ir jie jau ilgą laiką yra laikomi nykstančiais.
Tad nuspręsta saugoti tam tikras vietoves,
kad išlaikytume jų namus ir padidintume jų kiekį.
- Ar tai padeda? - Taip. Pažiūrėkit.
Po 60 m.
dėl gamtosaugininkų pastangų ir programų pandos susilaukė daugiau palikuonių.
Dabar jų skaičius auga.
Dabar jos nebe nykstanti rūšis, o pažeidžiama.
Vadinasi, didžiosioms pandoms nebereikia mūsų pagalbos?
Pažeidžiamai rūšiai grėsmė išlieka,
todėl labai svarbu ir toliau stengtis ją apsaugoti.
Kaip žinote, kiek yra pandų?
Kas nors jas skaičiuoja? Nes mums buvo sunku jų rasti.
Geras klausimas. Kinija vienintelė šalis, kur didžiosios pandos gyvena gamtoje.
Kad jas suskaičiuotume, 2 300 žmonių užtrunka virš ketverių metų.
Ar esate mačiusi pandą laukinėje gamtoje?
Taip. Ir turiu tos pandos nuotrauką.
Tai buvo pirmas ir paskutinis kartas,
nes pamatyti jas laukinėje gamtoje galima labai retai.
Bet tas reginys paskatino mane
dirbti su rūšių išsaugojimu.
- Ar visada branginote pandas? - Kaip ir kitas laukinės gamtos gyvybes.
Didžiosios pandos yra svarbios ir kitoms rūšims, nes išsaugodami jų namus
išgelbstime ir kitas rūšis, kurios ten gyvena.
Kokie kiti gyvūnai Kinijoje gyvena kartu su pandomis?
Parodysiu jums.
Auksuotosios riestanosės beždžionės. Auksiniai fazanai.
Didžiosios salamandros,
vieni didžiausių varliagyvių pasaulyje.
Padėdami pandoms, padedate ir kitiems gyvūnams.
- Taip. - Kaip mes galime padėti jas saugoti?
Galite pasidalinti
ką tik įgytomis žiniomis apie pandas, jų aplinką
ir tuo, kad viskas, ką perkame, sekina natūralius išteklius.
Kai perkame naujus daiktus,
eikvojame savo aplinkos natūralius išteklius.
O tai paveikia ne tik didžiosios pandos,
bet ir kitų rūšių namus.
Todėl noriu skirti iššūkį žmonėms metus nepirkti naujų drabužių,
jei jie nėra būtini.
- Lengvai. Mėgstu vilkėti senus drabužius. - Nuostabu!
- Smagiai pasikalbėjom. Viso. - Viso, Binbin.
Viso, Binbin. Ačiū.
Džeine. Gal galiu visus metus vilkėti šį pandos kostiumą.
Jis mielas.
Bet jei paskui gelbėsim snieginį leopardą,
šakalą ar charzą?
- Argi jie neėda pandų? - Būtent.
Gal tuomet persirengsiu.
Labanaktis, Džeine.
Labanaktis, Risti. Kad ir kur bebūtum.
Labanakt, Deividai.
Džeine, laikas į lovą.
Išvertė Kristina Čeidaitė