"Ailuropoda melanoleuca".
Kā sokas, Deivid?
Ne visai labi.
-Atceries: pacel rokas un pievelcies. -Jā.
Man izdodas pacelt rokas.
Bet tā pievilkšanās ir grūta.
Lielībnieks.
Sveiks, Sirmbārdi!
Atgādini - kāpēc mēs rāpjamies kokos?
Lai atrastu lielo pandu!
Vai pandas parasti nav uz zemes?
Jā, bet viņas ir arī lieliskas kāpelētājas.
Pat mazuļi rāpjas kokos, lai izvairītos no plēsējiem.
Plēsējiem?
Jā. Piemēram, sniega leopardiem, šakāļiem un dzeltenkakla caunām.
-Kas ir caunas? -Tās ir līdzīgas zebiekstēm.
Tad skaidrs.
Sirmbārdis kaut ko pamanīja.
Lūdzu, nesaki, ka tas ir plēsējs.
Nē, tā ir…
lielā panda.
Viņa ir tik skaista.
Kur? Es gribu redzēt.
Kur viņa ir?
Deivid, klusāk, citādi tu viņu aizbiedēsi.
Mūsu uzdevums ir novērot un netuvoties.
Savvaļas dzīvnieki nedrīkst sarast ar cilvēkiem.
Izskatās, ka viņa kaut ko meklē.
-Džeina? -Varam noskaidrot, kāpēc lielajām pandām
-ķepām ir seši pirksti. -Džeina!
-Vienīgie lāču ģints pārstāvji ar sešiem… -Džeina!
Kas ir, Deivid?
Pandu mazulis.
Šķiet, viņš cenšas tikt pie manis.
Nekusties!
Viņa mamma tevi uzskatīs par plēsēju un aizstāvēs savu mazuli.
Vai tas ir maigs veids, kā pateikt "man uzbruks"?
Viņš tiešām sāk ar mani sarast.
Viņa iet uz otru pusi.
Viņš ir pārāk augstu - mamma viņu neredz.
Pandēniem ir jābūt kopā ar mammu līdz trīs gadu vecumam.
Es centīšos viņu apsteigt un atvest atpakaļ.
Ko darīt man?
Es laikam viņu mīlu.
Paliec uz vietas!
Un nepaijā viņu!
Mēs tikai novērojam, Deivid.
Pasteidzies, Džeina! Viņš izmanto savus mīlīgākos paņēmienus.
Vienmēr esmu gribējusi to darīt!
Re, kur viņa ir!
Neuztraucies, es tev palīdzēšu atgūt mazuli!
Te tu esi.
-Ko tu dari? -Nu…
Un kāpēc Sirmbārdim ir mana šalle?
Tas ir trošu ceļš.
Mēs cenšamies saprast, kāpēc Ailuropoda melanoleuca
ķepām ir seši pirksti.
Ailuro… kas?
Lielās pandas zinātniskais nosaukums.
Un kāpēc tu centies to saprast manā istabā?
Mīkstāka piezemēšanās.
Džeina?
Mirklīti, Deivid. Man varētu būt nepatikšanas.
Man noteikti ir nepatikšanas.
Arī man ir nepatikšanas.
Varēsi te visu sakārtot vakarā, kad atnākšu pēc tevis.
Kur tu ej? Mamm?
Andrē ved mani vakariņās.
-Randiņš? -Jā.
Es tev teicu, ka man būs randiņš,
un tu teici, ka dosies uz Ķīnu, kā noprotu, savā pandu piedzīvojumā.
Ailuropoda melanoleuca izpētes ekspedīcijā.
Izskatījās smuki.
Nesaprotu, kāpēc tā uztraucos.
Tāpēc, ka tev viņš patīk.
Jā, laikam tā ir.
Tu izskaties ļoti skaisti.
Paldies.
Jāiet. Es kavējos.
"Tūlīt būšu lejā."
Par daudz?
Mazliet.
Netuvoties.
Nesarast.
Tikai novērot.
Būs labi, mazulīt.
Džeina zinās, ko darīt.
Vai tu mani atdarini?
Atdarini šo!
Mazulīt!
Labi, pamēģini šādi.
Tevi pieskatīs Deivida tētis,
un mēs būsim restorānā šai pašā ielā.
Ja kas atgadīsies, palūdz, lai man piezvana.
-Labi? -Labi.
-Bet tikai ārkārtas situācijā. -Labi.
Īstā, nevis lai pajautātu, kā pielikt izsekošanas ierīci pandai.
To mēs nedarām. Mēs darām daudz grūtākas lietas.
Tad ko jūs abi darāt?
Mums jānogādā pandēns atpakaļ pie mammas, pirms viņš pie mums pierod.
Vai pierast pie cilvēkiem ir slikti?
Cilvēks pandām ir viens no lielākajiem draudiem.
Ja savvaļas dzīvnieki pierod pie cilvēkiem…
-Dzīvniekam tas par labu nenāk? -Tieši tā.
Kāpēc tas brauc tik ilgi?
Mamm, nomierinies! Viss būs labi.
Tev taisnība.
Ne tāda reakcija, uz kādu cerēju.
Es nolēmu uzbraukt un pavadīt tevi lejā.
Nē, atvaino. Viss kārtībā.
Prieks tevi te satikt.
Nu, es zinu, ka tu te dzīvo,
tāpat kā es, bet mēs nedzīvojam kopā.
-Sveiks, Andrē! -Sveika, Džeina!
Tie ir tev.
Vajadzēja kaut ko sagādāt tev.
Skaisti ziedi. Liels paldies.
Atceros, teici, ka tev ļoti patīk ceļot,
tāpēc es tev uzdāvināju mazliet eksotiskākus ziedus.
Vai tas ir bambuss?
Jā. Tu esi vērīga.
Tā ir lielās pandas iecienītākā barība.
Šodien atkal glāb kādu dzīvnieku?
Kā vienmēr.
Kāds ir gatavs lielajam randiņam.
-Kurš ir laimīgais puisis? -Laikam jau es.
Esmu Andrē.
Un es esmu sajūsmā.
Par to ziedu pušķi.
Esmu Lukass.
Un es esmu karalis Kevins.
Priecājos iepazīties ar jums abiem.
Būsim atpakaļ uz Džeinas gulētiešanu. Vēlreiz paldies, ka pieskatīsiet.
-Jā, nav par ko. -Un nesteidzies, Marija.
Mums būs filmu vakars princešu stilā.
Deivids ir savā pils spārnā.
Savā guļamistabā.
Atā, mamm! Atā, Andrē!
-Jā. Atā, Andrē! -Izbeidz.
Atceries, kad mēs gājām uz randiņiem?
Vai popkorns ir gatavs?
Nāku, milēdij.
Deivid?
Esmu šeit.
Ko tu dari?
Slēpjos. Manuprāt, Kamoliņš domā, ka esmu viņa mamma.
Tu viņam devi vārdu?
Es centos to nedarīt, bet… paskaties uz viņu.
Kamoliņš.
Jo viņam patīk ripināties. Es viņam iemācīju.
Kā tu to domā?
Viņš atdarina visu, ko es daru, izņemot slēpšanos un palēcienus,
bet mēs pie tā strādājam.
Dažu sugu dzīvnieku mazuļi tā mācās - atdarinot vecākus.
Un tāpēc mums viņš jānogādā atpakaļ pie mammas.
Pie viņa īstās mammas, Deivid.
Lai viņš var iemācīties būt panda, nevis cilvēks.
Kur viņš palika?
Nāc atpakaļ, Kamoliņ!
Noteikti nometīs briesmīgāk nekā bruņinieci Railiju.
-Sapņo vien. -Kamoliņ!
Jā, cerēsim, ka tu cietīsi vairāk.
-Tiešām? -Atgriezies!
Tu nokriti uz sejas.
Bet citādi izskatījās līdzīgi.
Kamoliņ, nē!
Ko jūs abi darāt?
Viesmīlis tūlīt pie jums atnāks.
-Paldies. -Paldies.
-Jauka izvēle. -Džeinas mīļākais restorāns.
-Veģetārais… -Veģetārais, jā.
Kāpēc viņai tik ļoti patīk dzīvnieki?
Tas ir garš stāsts.
Es labprāt to dzirdētu.
Pazaudējam pandu mazuli. Lūk, ko mēs darām, Millij.
Tā ir "pand-ēmija".
-Šķiet, viņš dodas parka virzienā. -Viņš nedrīkst pie mums pierast.
Tad kā lai palīdzam atgriezties pie mammas?
Īsti nezinu. Savvaļas dzīvniekiem ir jāpaliek mežonīgiem,
citādi viņi domās, ka cilvēki grib palīdzēt,
bet ne visi cilvēki palīdz.
Tad ko mums darīt? Neko?
Ja nu jūs neizskatītos pēc cilvēkiem?
Viņai taisnība.
Reizēm dzīvnieku aprūpētāji saģērbjas kā mazuļu mammas,
lai tie nepieķertos viņiem kā cilvēkiem.
Bet kā mēs varētu izskatīties pēc pandām?
Tēta un papa mantas?
Lieliska doma, Millij.
Lai sākas pandu pārvērtības!
Cīņa!
Vai to skatāmies tikai mēs divi?
Mani vispār jau ieinteresēja.
-Varam aizņemties drēbes? Telefonu? -Spilvenus?
-Un vai varam iet uz parku? -Un varu dabūt vēl popkornu?
Tā nu es atgriezos dzīvojamā istabā, un viņa bija pamodusies
un skatījās ziņas, kuras nebiju izslēgusi. Viņai bija kādi četri gadi. Varbūt pieci.
Un tur stāstīja par dzīvniekiem un augiem, un cik daudz sugu
-pasaulē izzūd. -Cik daudz?
Briesmīgs skaits - iznīks kāds miljons sugu,
ja neko nedarīsim.
Un tad es pie viņas piegāju, un viņa raudāja.
-Nabaga Džeina. -Jā.
Viņa teica, ka nespēj to saprast: ja zinām, ka dzīvnieki izmirst,
kāpēc nesanākam kopā un nerīkojamies.
Un ko tu viņai teici?
Ko es varēju teikt? Kā lai uz tādu jautājumu atbild?
Ko tu darīji?
Ieskatījos internetā.
Meklēju cilvēkus, kas cenšas ko mainīt,
kā Grēta Tūnberja un Deivids Suzuki, un…
Džeina Gudola.
Viņai īpaši patika tas, ka abas ir vārdamāsas.
Protams.
Kopš tā laika viņa dara visu, lai palīdzētu glābt dzīvniekus.
Pat ja reizēm tas man krīt uz nerviem.
Bet viņa patiešām grib glābt pasauli.
Mums vajag vairāk tādu cilvēku kā Džeina.
Abas Džeinas.
"Vai varam aizņemties tavu kosmētiku?"
Jā, es…
Viņa teica jā.
Ja nu viņa būtu teikusi nē?
Vai redzi mammu vai pandēnu, Sirmbārdi?
-Gribi, lai palīdzu uzzīmēt tev? -Labi.
Nu, kāds ir plāns?
Pārģērbties par pandām.
Atrast mazuli. Aizvest viņu pie mammas.
Izdomāt, kāpēc mammai ir seši pirksti.
Kaut man būtu seši pirksti! Tad man šis sanāktu daudz ātrāk.
Viņa ir šeit.
Ko darīsim?
Es atradīšu Kamoliņu, bet jūs ar Sirmbārdi izdomāsiet, kā atvest pie manis mammu.
Es gribēju meklēt Kamoliņu. Viņš var būt visādās burvīgās ķezās.
Nu labi. Tu sameklēsi Kamoliņu, bet mēs ar Sirmbārdi varam…
Labs plāns.
Paziņošu pa rāciju, kad atradīšu.
Vai palīdzēsi pabeigt grimu?
Kamoliņ?
Kamoliņ, kur tu esi?
Vai jūs te neesat manījuši mīlīgu pandēnu?
Ja neskaita mani.
Vai tu viņu redzi?
-Pagaidām nekā. Tu? -Nē.
Dod ziņu, kad viņu atradīsi.
-Pandēniem vajag mammu, lai izdzīvotu. -Nabaga Kamoliņš.
Ja es būtu nobijies pandēns, kur es būtu?
Es kaut kur uzrāptos!
Kokā nav. Varbūt…
Es pazīstu to pūkaino dibenu.
Sadalīsimies. Pakliedz, ja ko manīsi.
Tu ko redzi, Sirmbārdi?
Kas tas ir, Sirmbārdi? Tu viņu atradi?
Viņa ir man aiz muguras, vai ne?
Ceru, ka šie tērpi ir ticami.
Kamoliņ. Viss labi.
Ļoti gudrs bērns, vārdā Deivids, pateica man, pandai, lai tevi atrodu.
Paskat, kurš tagad ir laimīgs pandēns.
Džeina, laba ziņa. Es viņu atradu. Vai izdevās atrast mammu?
Jā. Viņa atrada mani
un nelaiž mani vaļā.
Šķiet, viņa domā, ka esmu viņas mazulis.
Lieliski. Varbūt viņa tev sekos.
Diez vai viņa grib kaut kur doties. Viņa guļ.
Un tagad es saprotu, kāpēc saka - stiprs kā lācis.
-Šķiet, Kamoliņš grib ēst. -Barība!
-Ar to varētu viņu aizvilināt pie tevis. -Laba doma.
Ko pandas ēd?
Pārsvarā bambusu.
Kur tu atradīsi bambusu?
Es zinu, kur.
Sirmbārdi, man vajag, lai apmaināmies vietām.
Sirmbārdi!
Es koledžā lasīju par Džeinu Gudolu.
Cenšos atcerēties viņas citātu, kas mani uzrunāja.
To viņai esot teikusi mamma.
"Ja tu patiešām kaut ko vēlies, tev nāksies papūlēties.
Tev būs jāizmanto visas iespējas.
Tikai nepadodies!"
Arī Džeina to citē.
Viņai patiktu ar tevi parunāties.
Ceru, ka tas patīk arī viņas mammai.
Mamm, man vajag tavas puķes.
Tikai bambusu.
Sirmbārdi, es dabūju bambusu.
Sirmbārdi, mosties! Mums jāiet.
Pieskatīt pandēnu ir grūtāk, nekā man likās.
Neuztraucies, Kamoliņ. Tava mamma drīz būs klāt.
Re, kur viņa ir. Seko man, Kamoliņ!
Izdodas, Džeina.
Viņi nespēja izturēt atšķirtību.
Redzi, ko es paveicu?
Jā, to paveicām mēs abi.
Deivid, skaties!
Jā, bambuss neizskatās pārāk garšīgs.
Nē.
Sesto pirkstu viņa izmanto, lai noturētu un nomizotu bambusu un varētu to apēst.
Tas ir kā īkšķis?
Laikam tāpēc tie ir vienīgie lāči ar sešiem pirkstiem.
Jo tie ir vienīgie lāči, kas ēd bambusus?
Tieši tā. Un lielos daudzumos.
Un tagad viņa rāda mazulim, kā to darīt.
Pandēniem tiešām vajag mammu, vai ne?
Un šad tad - palīdzību no jaukiem cilvēkiem.
Bet tikai no attāluma.
Pareizi.
Man pietrūks Kamoliņa.
Vai varam vēl ar viņiem padarboties?
Mēs varam viņus apmeklēt un vērot no šādām vietām,
bet ir svarīgi, lai…
Es zinu, es zinu.
Viņiem jāpaliek mežonīgiem.
Atā, Kamoliņ! Es tevi mīlu.
Novērošana vēl nav galā.
-Ko tu gribi teikt? -Mums vēl tik daudz jāuzzina.
Piemēram, kāpēc pandas ir melnbaltas. Ko vēl tās ēd?
-Cik ilgi pandu mazuļi… -Bet viņi aizgāja.
-Un mēs sekosim. -Ko? Kā?
Tas vien, ka varam pandas tikai vērot, nenozīmē, ka nevaram izklaidēties.
-Gatavs? -Pilnībā.
Kam?
Jā!
Palīdziet glābt pandas!
Deivid?
-Čau, Džeina! -Kāpēc tu joprojām esi ģērbies kā panda?
-Es ļoti skumstu pēc Kamoliņa. -Es arī.
Bet vai tiešām negribi pārģērbties pirms sarunas ar doktori Binbinu Lī?
Viņa pēta lielās pandas. Domāju, ka viņai patiks.
Sveika, Džeina!
Sveiks, Deivid!
-Sveiki, Binbina! -Kāpēc esi saģērbies kā panda, Deivid?
Mēs pārģērbāmies par lielajām pandām, lai palīdzētu pandēnam atrast mammu.
Nosaucu par Kamoliņu.
Uzmanījāmies, lai viņš pie mums nepierod.
Ļoti prātīgi. Tu tiešām izskaties pēc pandas.
Es zinu. Paldies.
Vai jūs kādreiz esat pārģērbusies par pandu?
Jā. Paskatieties!
-Izcils pandas kombinezons. -Šķiet ērts.
Jūs droši vien negribējāt to novilkt. Vai ne?
Patiesībā šie pandu kostīmi ir apsmidzināti ar pandu čurām,
tāpēc es to novelku, tiklīdz esmu pabeigusi izpēti.
Apsmidzināti ar čurām?
Ir svarīgi, lai mēs ne tikai ģērbtos kā pandas, bet arī smaržotu kā pandas,
jo pandām ir izcila oža.
Palaistas savvaļā, tās nav pieradušas pie cilvēkiem
un var izdzīvot pašu spēkiem.
Tie kalni jums aiz muguras ir pasakaini. Kur jūs esat, Binbina?
Šis ir pandu rezervāts -
viena no aizsargājamajām teritorijām, kur dzīvo savvaļas pandas.
Kāpēc vajag aizsargājamas teritorijas?
Lielās pandas visvairāk apdraud biotopu zaudēšana.
Lielās pandas sāka izzust un ilgstoši skaitījās izmirstoša suga.
Tāpēc risinājums bija izveidot aizsargājamas teritorijas,
lai pasargātu pandu dzīvotnes un palielinātu to skaitu.
-Un vai tas palīdzēja? -Jā. Paskatieties!
Pagājuši 60 gadi,
kopš darbojas saglabāšanas programmas, kas palīdz pandām radīt vairāk mazuļu.
Tagad lielo pandu skaits pieaug.
Tāpēc to vairs neuzskata par izmirstošu, bet gan saudzējamu sugu.
Tātad lielajām pandām mūsu palīdzību vairs nevajag?
Saudzējama suga joprojām ir apdraudēta,
tāpēc ir ļoti svarīgi turpināt to aizsargāt.
Kā jūs zināt, cik pandu tur ir?
Vai kāds tās skaita? Jo mums tās bija grūti atrast.
Labs jautājums. Ķīna ir vienīgā vieta, kur lielās pandas dzīvo savvaļā.
Un četru gadu garumā tās skaita 2300 cilvēki.
Vai jūs esat savvaļā redzējusi lielo pandu?
Jā. Un man ir arī tās pandas fotogrāfija.
Tā bija pirmā un arī pēdējā reize,
jo ieraudzīt pandas savvaļā var ļoti reti.
Bet tas skats mani pamudināja
darboties savvaļas dzīvnieku aizsardzībā.
-Vai jums vienmēr ir patikušas pandas? -Jā, un arī citi savvaļas dzīvnieki.
Lielā panda ir "lietussarga" suga. Tas nozīmē, ka, aizsargājot viņu mājas,
mēs aizsargājam arī citas sugas, kas dzīvo tajā pašā vietā.
Kādi vēl dzīvnieki dzīvo Ķīnā kopā ar lielajām pandām?
Es jums parādīšu.
Rokselanas strupdegunpērtiķi. Zelta fazāni.
Milzu salamandras -
vienas no lielākajiem abiniekiem pasaulē.
Tātad, palīdzot pandām, palīdzat arī citiem dzīvniekiem.
-Jā. -Ko varam darīt, lai tos aizsargātu?
Varat sākt ar to, ka pastāstāt citiem, ko esat uzzinājuši par pandām un viņu vidi
un ka viss, ko pērkam, patērē dabas resursus.
Nopērkot ko jaunu,
tiek izmantoti dabas resursi no apkārtējās vides.
Un tas ietekmē ne tikai lielo pandu mājas,
bet arī citas sugas.
Tāpēc es aicinu ikvienu veselu gadu nepirkt jaunu apģērbu,
ja bez tā var iztikt.
-Viegli. Man patīk vilkt tās pašas drēbes. -Super!
-Bija prieks parunāties. Atā! -Atā, Binbina!
Atā, Binbina! Paldies.
Klau, Džeina! Varbūt es varu gadu staigāt šajā pandas tērpā.
Tas ir smuks.
Bet ja nu nākamais dzīvnieks būs šakālis, sniega leopards vai dzeltenkakla cauna?
-Vai viņi ēd pandas? -Tieši tā.
Tad es laikam to novilkšu.
Arlabunakti, Džeina!
Arlabunakti, Kamoliņ! Lai kur tu būtu.
Arlabunakti, Deivid!
Džeina, jāiet gulēt.
Tulkojusi Aija Apse