"Ailuropoda melanoleuca."
-Hur går det, David? -Inte bra.
-Kom ihåg, ta tag, sen dra dig upp. -Ja.
Jag fixar ta tag-delen.
Det är dra mig upp-delen som är…svår.
Skrytmåns.
-Hej, Gråskägg. -Varför klättrar vi i träd nu igen?
-För att hitta en jättepanda! -Brukar de inte vara på marken?
Jo, men de är även bra klättrare.
Även bebisarna brukar klättra för att undkomma rovdjur.
Rovdjur?
Japp. Som snöleoparden, schakalen och den gulstrupiga mården.
-Jag känner en Mårten. -Det är en vessla.
Japp, precis som Mårten.
Gråskägg fick syn på nåt.
Snälla, inte ett rovdjur.
Nej, det är en…jättepanda.
-Hon är så vacker. -Var? Jag vill se. Var är hon?
Tyst, David, annars kanske du skrämmer bort henne.
Vårt jobb är observation, inte att komma nära.
Vilda djur bör aldrig bli vana med människor.
Det ser ut som om hon letar efter nåt.
-Jane? -Nu kan vi lista ut varför jättepandan
-har sex fingrar på ramarna. -Jane.
-De är de enda björnarna med sex… -Jane!
Vad är det, David?
En bebispanda.
-Jag tror han försöker komma nära mig. -Rör dig inte.
Mamman kan ta dig för ett rovdjur och försvara sin bebis.
Försöker du säga "attackera mig"?
-Han börjar känna sig bekväm. -Hon går åt fel håll.
Han är för högt upp för att hon ska se honom.
Bebispandor stannar hos sina mammor tills de är tre.
Jag försöker genskjuta henne så hon vänder.
Vad ska jag göra?
-Jag tror jag älskar honom. -Bara stanna där.
Och klappa honom inte. Vi bara observerar, David.
Skynda, Jane. Han gör sina sötaste konster.
Jag har alltid velat göra så här! Där är hon!
Oroa dig inte, jag ska få tillbaka din bebis!
Där är ni.
-Vad gör ni? -Tja…
-Varför har Gråskägg min scarf? -Det är en zipline.
Vi försöker lista ut varför ailuropoda melanoleuca
-har sex fingrar på ramarna. -Ailuro-vad?
-Det vetenskapliga namnet för jättepanda. -Varför måste ni lista ut det i mitt rum?
Mjukare landning.
Jane?
En sekund, David. Jag kanske ligger illa till.
-Jag ligger definitivt illa till. -Jag har också lite problem.
Du kan städa efter att jag hämtat dig ikväll.
-Vart ska du? Mamma? -Andre ska bjuda ut mig,
-På en dejt? -Ja.
Jag sa att jag skulle på dejt, och du sa att du skulle till Kina på pandaäventyr.
Ailuropoda melanoleuca-forskningsuppdrag.
-Läppstiftet var fint. -Varför är jag så nervös?
För att du gillar honom.
Ja, jag gör nog det.
-Du är jättefin, mamma. -Tack.
Det är dags. Jag är sen.
"Jag är på väg."
För mycket?
Lite.
Gå inte för nära.
Bli inte bekväm.
Bara observera.
Det löser sig, bebisen.
Jane vet vad man ska göra.
Härmar du mig?
Härma det här.
Bebisen!
Okej, prova det här.
Davids pappor ska passa dig.
Vi ska till restaurangen längre ner på gatan.
Om nåt händer, be dem ringa mig.
-Okej? -Okej.
-Men bara i nödfall. -Okej.
Riktiga nödfall, inte frågor om hur man sätter en spårare på en panda.
Det är inte det vi ska göra. Det är svårare än så.
Vad ska ni göra då?
Återförena en pandabebis med mamman innan han vänjer sig vid oss.
-Är det dumt att vänja sig vid människor? -Människor är ett av pandans största hot.
När vilda djur vänjer sig vid människor…
-Är det dåligt för djuret? -Precis.
-Varför dröjer den så? -Mamma, lugn. Det kommer gå bra.
Du har rätt.
Inte direkt reaktionen jag hoppades på.
Jag tänkte att jag skulle eskortera dig ner.
Nej, förlåt. Det går bra.
Vad roligt att se dig här. Jag menar, jag vet att du bor här
och jag bor här, men inte tillsammans.
-Hej, Andre. -Hej, Jane.
De här är till dig.
Jag borde ha köpt nåt åt dig.
De är vackra. Tack så mycket.
Du sa att du gillar att resa, så jag köpte lite mer exotiska blommor.
-Är det där bambu? -Det är det. Bra där.
-Det är jättepandornas favoritmat. -Räddar du ett nytt djur idag?
Alltid.
Nån är redo för sin dejt.
-Vem är den lycklige? -Jag, antar jag.
-Jag heter Andre. -Och jag är imponerad.
Av den där blombuketten.
Jag heter Lucas.
-Och jag är kung Kevin. -Trevligt att träffa er båda.
Vi är tillbaka innan Janes läggtid. Tack för att ni passar henne.
-Inga problem. -Stressa inte, Maria.
Vi ska ha filmkväll med prinsesstema.
David är i sin slottsflygel.
Hans sovrum.
Hejdå, mamma. Hejdå, Andre.
-Ja. Hejdå, Andre. -Sluta.
Minns du när vi dejtade?
-Är popcornen klara? -Kommer, fagra dam.
David?
-Jag är här inne. -Vad gör du?
Gömmer mig. Rulle tror nog att jag är hans mamma.
Har du döpt honom?
Jag försökte låta bli, men…titta på honom.
Rulle.
För att han älskar att rulla. Jag har lärt honom.
Vad menar du?
Han kopierar allt jag gör förutom att gömma sig och göra krysshopp,
men vi jobbar på det.
Det är så vissa djurungar lär sig, genom att härma föräldrarna.
Därför måste han tillbaka till sin mamma.
Hans riktiga mamma, David. Så han lär sig vara panda, inte människa.
Vart tog han vägen?
Kom tillbaka, Rulle!
Kommer definitivt ramla av värre än riddare Riley.
-Dröm. -Rulle.
Tja, vi får hoppas att du gör dig mer illa.
-På riktigt? -Kom tillbaka.
Du fejsplantade.
Förutom det var det likvärdigt.
Rulle, nej!
Vad håller ni två på med?
Servitrisen kommer strax.
-Tack. -Tack.
-Bra val. -Det är Janes favorit.
-Åh, vegetarisk… -Vegetarisk, japp.
Varför tycker hon så mycket om djur?
-Det är en lång historia. -Jag vill gärna höra den.
Vi har tappat en bebispanda. Det är det vi gör.
Det är "panda-monium".
-Han är nog på väg mot parken. -Han får inte vänja sig vid oss.
Hur hjälper vi honom då till sin mamma?
Jag vet inte. Vilda djur måste förbli vilda,
annars kan de tro att människor vill hjälpa, och inte alla vill det.
-Så vad ska vi göra? Inget? -Och om ni inte ser ut som människor?
Hon har rätt. Djurskötare klär ut sig till bebisarnas mammor,
så de inte fäster sig vid dem som människor.
Hur ska vi se ut som pandor?
-Pappas och farsans grejer? -Bra idé, Millie.
Låt pandaförvandlingen börja.
Tornera!
Är det bara vi två som tittar?
Jag började komma in i det.
-Får vi låna kläder? Och en mobil? -Och kuddar?
-Får vi gå till parken? -Kan jag få mer popcorn?
Jag kom tillbaka till vardagsrummet. Hon hade vaknat
och tittade på nyheterna, som jag hade lämnat på.
Hon var typ fyra. Kanske fem.
Ett inslag handlade om djur och växter, och hur många som försvinner
-världen över. -Hur många?
Hemskt många, ungefär en miljon arter kommer att försvinna
om vi inte gör nåt.
Så jag går fram till henne och hon gråter.
-Stackars Jane. -Ja.
Hon sa att hon inte förstod, om vi visste att djur försvann,
varför enades vi då inte och gjorde nåt åt det?
Vad sa du till henne?
Vad kunde jag säga? Hur svarar man på nåt sånt?
-Vad gjorde du? -Jag gick ut på nätet.
Jag hittade folk som vill göra skillnad, som Greta Thunberg, David Suzuki och…
Jane Goodall.
Hon verkligen älskade att de hette samma sak.
Tror jag säkert.
Sedan dess gör hon allt hon kan för att hjälpa djur.
Även om det innebär att irritera mig.
-Men hon vill verkligen rädda världen. -Vi behöver fler människor som Jane.
Som båda Jane.
"Får vi låna ditt smink?"
Ja…
-Hon sa ja. -Tänk om hon hade sagt nej?
Ser du mamman eller bebispandan, Gråskägg?
-Ska jag hjälpa dig? -Visst.
Så, vad är planen?
Klä oss som pandor. Hitta bebis. Föra den till mamman.
Räkna ut varför mamma har sex fingrar.
Jag önskar jag hade det, då skulle det här gå fortare.
Hon är här.
Vad ska vi göra?
Jag hittar Rulle medan du och Gråskägg räknar ut hur ni får mamman till mig.
Jag vill hitta Rulle. Han kan ha gulligt trubbel.
Okej, visst. Du hittar Rulle, och Gråskägg och jag kan…
Bra plan.
Jag anropar när jag hittar honom.
Hjälper du mig med sminket?
Rulle?
Rulle, var är du?
Ni har inte sett en gullig pandabebis häromkring?
Förutom mig.
Nåt spår av honom?
-Inte än. Du? -Nej.
Säg till när du hittar honom.
-Bebispandor behöver sina mammor. -Stackars Rulle.
Om jag vore en rädd bebispanda, var skulle jag då vara?
Jag skulle klättra upp i nåt! Inte i trädet. Vad sägs om…
Den fluffrumpan känner jag igen.
Vi delar på oss. Hojta om du ser nåt.
Nåt, Gråskägg?
Vad är det, Gråskägg? Hittade du henne?
Hon är bakom mig, va?
Jag hoppas dräkterna fungerar.
Åh, Rulle. Ingen fara.
En smart pojke vid namn David så åt mig – en panda – att hitta dig.
Se vem som är en glad panda nu.
Jane, goda nyheter. Jag hittade honom. Nån tur med mamman?
Ja. Hon hittade mig…
…och hon släpper mig inte. Hon tror att jag är hennes bebis.
-Bra. Hon kanske följer dig hit. -Hon vill nog inte gå nånstans. Hon sover.
Nu vet jag varför det kallas björnkram.
-Jag tror Rulle är hungrig. -Mat!
-Jag kan locka henne till dig med mat. -Bra idé.
-Vad äter pandor? -Mest bambu.
-Var ska du hitta bambu? -Jag vet ett ställe.
Gråskägg, du måste byta plats med mig.
Gråskägg.
Vet du, jag läste om Jane Goodall på college.
Jag försöker komma ihåg ett citat som jag gillade.
Nåt hennes mamma sa.
"Om man verkligen vill nåt måste man kämpa.
Man måste dra nytta av varenda möjlighet.
-Men ge aldrig upp." -Jane citerar också den.
Hon skulle älska att prata med dig.
Hoppas hennes mamma gör det.
Mamma, jag behöver dina blommor!
Bara bambudelarna.
Gråskägg, jag har bambun.
Gråskägg, vakna. Vi måste gå.
Vara pandavakt är svårare än jag trodde. Ingen fara, Rulle. Din mamma kommer snart.
Där är hon. Följ mig, Rulle.
Det funkar, Jane.
De längtade efter var-panda.
Fattar du?
Ja, det gör vi båda.
David, titta.
-Ja, bambu verkar inte så gott. -Nej.
Hon använder sitt sjätte finger för att hålla och skala bambun.
Som en tumme?
Det måste vara därför de är den enda sexfingriga björnen.
För att de är den enda björnen som äter bambu?
Precis. Och mycket.
Nu visar hon sin bebis hur man gör.
Bebispandor behöver verkligen sina mammor, visst?
-Och lite hjälp från snälla människor. -Men bara på avstånd.
Visst.
Jag kommer sakna Rulle. Kan vi inte lägga oss i lite till?
Vi kan hälsa på och titta på honom, men det är viktigt att…
Jag vet, jag vet. De måste förbli vilda.
Hejdå, Rulle. Jag älskar dig.
Vi har inte observerat klart.
-Vad menar du? -Det finns mycket kvar att lära,
som varför är de svartvita? Vad mer äter de?
-Hur länge är deras bebisar… -De har gått.
-Och vi ska följa efter. -Vadå, hur?
Vi får bara titta på dem, men vi kan fortfarande ha kul.
-Redo? -Absolut.
För vad?
Ja!
Hjälp till att rädda pandorna.
David?
-Hej, Jane. -Varför är du fortfarande pandaklädd?
-Jag saknar Rulle. -Jag också.
Men vill du inte byta om innan vi ringer dr Binbin Li?
Hon forskar om jättepandan. Hon gillar det nog.
Hej, Jane. Hej, David.
-Hej, Binbin. -Varför är du en panda, David?
Vi klädde ut oss för att hjälpa en bebispanda till sin mamma.
-Jag döpte honom till Rulle. -Vi lät honom inte vänja sig vid oss.
-Bra tänkt. Du passar som panda. -Jag vet. Tack.
-Har du klätt ut dig till panda, Binbin? -Ja. Titta här.
-Fin pandaoverall. -Ser skön ut.
Du ville säkert inte ta av den, va?
De här pandakostymerna är faktiskt sprejade med pandakiss,
så jag tar av dem så fort min forskning är färdig.
Varför sprejas de med kiss?
Det är viktigt att inte bara se ut som en panda, utan även lukta som en,
för pandor har bra luktsinne.
När de ska släppas ut får de inte vänja sig vid människor
så de kan överleva.
Bergen bakom dig ser fantastiska ut. Var är du, Binbin?
Det här är ett pandareservat,
ett av de skyddade områden där vilda pandor lever.
Varför behöver de ett skyddat område?
Pandors största hot är förlust av deras naturliga hemvist.
De minskade och stod på listan över utrotningshotade arter länge.
Så lösningen är att skapa skyddade områden
för att skydda deras hemvist och öka deras antal.
-Hjälpte det? -Ja. Titta här.
Efter 60 år, har alla ansträngningar och program hjälpt pandor att få fler bebisar.
Nu ökar deras antal.
Istället för att vara utrotningshotade anses de vara en sårbar art.
Så jättepandor behöver inte vår hjälp längre?
Sårbar betyder att de fortfarande är hotade,
så det är viktigt för oss att fortsätta beskydda dem.
Hur håller ni koll på hur många pandor det finns?
Är det nån som räknar dem? De var svåra att hitta.
Bra fråga. Det är bara i Kina som pandor lever fritt.
Det tar 2 300 personer över fyra år att räkna dem.
Har du nånsin sett en jättepanda i det vilda?
Ja. Och jag har ett foto av den pandan. Det var första och sista gången,
för det är så ovanligt att se dem i det vilda.
Men det var det mötet som fick mig att börja med viltvårdsarbete.
-Har du alltid älskat pandor? -Ja, och andra arter också.
Jättepandan är en paraplyart, så om vi skyddar deras hemvist,
skyddar vi även andra arter som delar samma hemvist.
Vilka andra djur i Kina lever med jättepandorna?
Låt mig visa er. Gyllene trubbnäsapor. Guldfasaner.
Jättesalamandrar, en av världens största amfibier.
Så genom att hjälpa jättepandan hjälper ni andra djur.
-Ja. -Hur kan vi skydda dem?
Ni kan börja med att dela det ni lärt er om pandor och deras miljö,
och hur allt vi köper använder naturresurser.
När vi köper nåt nytt använder det naturresurser från miljön.
Och det påverkar inte bara jättepandornas hemvist,
utan även andra arters också.
Så jag utmanar alla att gå ett år utan att köpa nya kläder
om man inte måste.
-Lätt. Jag älskar att återanvända kläder. -Bra!
-Kul att prata med er. Hejdå. -Hejdå, Binbin.
Hejdå, Binbin. Tack.
Jag kanske kan ha på mig pandakostymen i ett år.
Den är gullig.
Men tänk om nästa djur är en snöleopard, schakal eller en gulstrupig mård?
-Äter inte de pandor? -Precis.
Då tar jag nog av mig den. Godnatt, Jane.
-Godnatt, Rulle. Var du än är. -Natti, David.
Jane, läggdags.
Undertexter: Victoria Heaps