"Канис лупус".
Сигурно е някъде наблизо.
Няма стъпки, няма козина, нито следи от лов.
Да се откажем и да продължим офроуда на по-топло място.
Никакво отказване, преди да разберем защо вият вълците.
Точно така. Чудим се защо вият.
Може би не трябва да се оглеждаме.
А да наострим уши. - Отлична идея.
Чу ли го? - Надявах се да си въобразявам.
Прав си, Сивобрадко. Воят дойде някъде отпред.
Каква е вероятността да ни изядат вълци?
Вълците рядко нападат хора. Ние ги нападаме.
Застрашен вид са, защото ги изтребваме, а не ги разбираме.
Значи вълкът няма да ме изяде?
Вероятността клони към нула. - Но все пак я има.
Глутница вълци. Много са.
Само ти може да се радваш пред надвисналата опасност.
Много са весели! Как махат с опашки! Приличат на кучета.
Кучето е произлязло от вълка. - Било е вълк ли?
Да, много отдавна, преди да започне да съжителства с нас.
И с пуделите ли е било така? - Дори с тях.
Да можех да имам вълк!
Ако му помагаш да ловува сърни, лосове и северни елени.
Какво? - Живеят в глутници, правят всичко заедно.
Ловуват, спят, играят.
Обикновено водачи на глутницата са родителите и всички тях слушат.
Също като у дома.
Но не виждам как ще изясним защо вият.
Джейн. - Дали си общуват чрез вой?
Или говорят с други глутници? - Джейн.
Много е красива. Но защо е сама?
И аз се чудя. Откъде знаеш, че е женска? - Женските са по-дребни.
Дали е от онази глутница?
Ако е така, защо не е с останалите? Трябва да разберем.
Задачата не беше ли да разберем защо вият? - И това.
Щом научим повече за вълците, лесно ще убедим хората, че не са страшни.
Идвай. - Къде отиваш?
Ратракът не може да мине между дърветата. Давай пеш.
Със снегоходките!
Аз най-добре да те изчакам тук.
Още един отпечатък на лапа. И друг!
Със снегоходките едва се влачим. Да ги кръстят снеговлачки.
Въртиш се в кръг. - Не.
Тя ни обикаля. - Нали каза, че вълците не ядат хора?
Нали?
Пъгсли.
Ела тук!
Здравейте, Джейн и Дейвид. Извинявайте.
Постоянно излиза, докато пренасяме багаж.
Така правиш, малък, сладък беглецо, нали?
Сладур. Може ли да го погаля? - Разбира се.
Да не се изнасяте, г-н Абаси? - Не, аз се изнасям.
Записах колеж в едно чаровно градче.
Близо до океана и далече от родителите ми.
Внимавай, Саадия. Да не се нанесем наблизо и да се запишем в колежа, а, проф. Пъгсли?
Мама казва, че ще е страхотно.
Да си виждал маратонките ми?
Пъгсли протестира. Мисля, че иска да те последва в колежа.
Ще си идвам много често - трябва да се пера все пак.
Не на мен, кажи на него. Виж го! Неутешим е.
Ще идвам много често, обещавам. Да събираме багажа!
Хрумна ми нещо, ела.
Вижте, точно проучваме предците на Пъгсли - Канис лупус.
Вероятно това е научното име на вълка.
Проучваме защо вият и напускат глутницата.
Ще помогне, ако изведем Пъгсли на разходка.
Как ще помогне?
Кучето е роднина на вълка - ще научат повече, като наблюдават Пъгсли.
Точно така, Саадия! - Хитро!
Мама идва насам с микробуса.
Ако гледате Пъгсли, ще ни помогнете по-бързо да се оправим с багажа.
Отивай.
Благодаря! - Добри гледачи сме!
Защо всички ме напускат?
Първо наблюдение - обича да души всичко наред.
И да лае по всичко. - И да препикава всичко.
Дали и вълците правят така?
Явно кучето е наследило воя на вълка. - Да не би да отговаря на линейката?
Дали вълкът се опитва да говори с Пъгсли? - Сигурно е нашата вълчица. Какво казва?
"Здравооой"!
Схвана ли? "Здравооой" - като "здравей", но с вой.
Вълчият вой идва някъде отзад. Бързо!
Трябва ли да вървим в посока на воя? Забрави ли как ни се нахвърли вълчицата?
Може би иска да си играе. Ще я следим от разстояние.
Ти ще гледаш от разстояние. Сивобрадко, идвай с мен.
Ще ме пазиш, нали?
Нашата вълчица!
Какво ли чака?
Дали реши, че Пъгсли е вълк? Да го викне ли се опитваше?
Какъв е този звук?
Как се спира това?
О, не! Вълците не нападат хора, но нападат кучета!
Не го ли мисли за вълк? - Вече не.
Пъгсли, върни се!
Да си ми виждал четката за коса? И какво правиш тук?
Гледам да не забравим нещо.
Зъбатко!
Помниш ли кога ми го купи? - Спечелих ти го!
Онази топка не скочи сама в бъчвата! Пръснах стотина долара да играя за него.
Това Пъгсли ли е?
Пъгсли я пропъди! - Май в него още дреме вълк.
Кой е корав малък боец? Да, ти!
Вълчицата сигурно се изненада, че той не е вълк.
Време е да върнем Пъгсли на г-н Абаси и Саадия.
Покрай него разбрахме, че воят е вид говор.
Но той изпъди вълчицата и ако го повтори, няма да разберем защо е сама.
Права си. Ще го върна у тях.
Готов ли си за разходчица, Пъгсли?
Ако видиш нещо, свиркай. - Добре.
Сигурно товарят багажа на Саадия.
Предлагам да покажем на татковците колко добре те гледам.
И може да разрешат да си взема куче. Хайде, пале.
Здравейте, госпожо. - Джейн!
Ако видиш Саадия или мъжа ми, кажи им да побързат с багажа.
Отивам!
Мяркал ли си вълка?
От сградата ли се чу?
Почакай!
Здравейте, г-н Абаси. Г-жа Абаси ви търсеше.
Ето те! - Скъпа!
Знаеш, че плащаме за микробуса на час. Хайде, по-бързо.
Виждаш ли я? И аз не. Къде ли е отишла?
Следяхме друг вълк.
Този е по-едър, значи е мъжки. И също е напуснал глутницата.
Женската отвръща на зова му и приближава.
Най-после ще си изясним картинката.
Бъди мил и послушен, за да се навият да ми вземат куче.
Моментът не е подходящ за семейно представяне.
Вълчицата!
Чрез воя не само разговарят, но и си съобщават къде са.
Така женската е разбрала за мазето.
Радват се, че се намериха.
Може би са напуснали глутниците си, за да се търсят!
Пъгсли, не! - Пъгсли!
Какво ще правим? - Намери го и го отдели от вълците!
Отивам. - А ние тръгваме натам.
Здрасти, Саадия. - Здрасти, Джейн.
Добре ли си?
Не съвсем. Пъгсли се отскубна от каишката и избяга.
Какво? - Но това не е всичко.
Два вълка го гонят и сигурно ще го изядат.
Това е лошо, но се е случвало и преди.
Да избяга, не да го гонят вълци.
Да го потърсим заедно, ела.
Пъгсли? - Пъгсли? Ела тук, момче!
Много готин заек. - Благодаря. Малкия Зъбатко.
Имам го от дете, татко ми го подари.
И аз имам Сивобрадко от малка.
Пъгсли? - Защо седеше там с него?
Явно чак сега осъзнах, че заминавам.
Не се ли радваш? - Много, но също така...
Може би малко ме е страх. - От какво?
Да съм сама на ново място, където не познавам никого.
Може би и вълчицата, която следя, се е плашела да е сама.
Вълците боят ли се? - Пъгсли бои ли се от нещо?
От фойерверки, гръмотевици, камиони...
И от отражението си.
"Щом имаш куче, знаеш, че животните имат характер, разум и чувства."
Мисъл на Джейн Гудол.
Щом Пъгсли има чувства, всяко животно има.
Но от какво да се бои вълк?
От много неща! Ловци, бракониери и други глутници.
Нападат се помежду си? - Да, ако друг навлезе в територията им.
Излиза, че е трудно да си вълк. - Да.
И да си човек, понякога е трудно.
Но щом вълците го преодоляват... - И аз ще се справя на ново място.
Време е да проявя вълча храброст. Не мога вечно да съм с нашите!
Не може вечно да си с тях. Точно като вълка!
Ще потърся Пъгсли отвън.
Ти го търси тук. Благодаря ти за помощта! - Взаимно си помогнахме.
Пъгсли?
Дейвид! - Намери ли го?
Не, но разбрах защо вълкът напуска глутницата.
Не може вечно да живее с родителите си. - Не разбирам.
После ще ти обясня. Измислих как да намерим Пъгсли.
Как?
Не става по-ясно. - Спокойно, ще разбереш.
Ето ги! И Пъгсли е там. - Остава само да го откъснем от тях.
Помниш ли какво се разбрахме? Едно, две, три.
Тръгват си!
Пъгсли!
Спокойно.
Извинявай, че те изгубих и вълците за малко да те изядат.
Но повече никога няма да допусна да се случи!
Вълците вият, за да се намерят, но и за да се пропъдят, така ли?
Глутниците мразят чужди вълци в територията си.
Сигурно вият заедно, за да ги пропъдят.
Ако не беше успяла да ги изпъдиш, какво? - Не знам, но добре че успях.
Да те връщаме у дома, Пъгсли.
Пъгсли, здрасти! Радвам се да те видя!
Престани да ни бягаш, мило. - Много съжалявам, че го изпуснах.
Няма нищо, нали го спасихте от вълците!
После ще ви обясня. - Аз ще ви обясня.
Вълците общуват чрез вой и напускат глутницата,
защото, като Саадия, се отделят от своите. - А трябва ли?
Да, за да станат самостоятелни хора. Или вълци.
И да сформират нова глутница.
Нали няма да правиш всичко като вълците?
За вълците отделянето е по-трудно.
Защо? - Хората не ги разбират и ги избиват.
И аз не ги разбирах.
А аз вече знам, че ако обичаш кучета, ще обичаш и вълци.
И двата вида имат чувства.
Съвсем се обърках. - Ще ти обясня по пътя.
Дишай дълбоко.
Чао. - Чао.
Лек път! - Благодаря.
Да предлагаме разхождане на кучета?
Искам да съм повече време с тях. - Много добре!
Но първо искам да прекарам повече време с предците на кучетата.
Вълците са много симпатични. Отдалече. И ако не се опитват да изядат Пъгсли.
Има нещо още по-симпатично.
Скоро ще направят бърлога, за да си родят малки.
Ще има нова глутница. - Вълчета? Трябва да ги видя!
Не забравяй, че майката и бащата ги пазят много зорко.
Прав бях. "Симпатични са. Отдалече."
Да спасим вълците!
Намерих го. Можем да го използваме за обява за разхождане на кучета.
Супер. - А ти какво правиш?
Търся място с безжичен интернет.
Скоро започва разговорът с д-р Джон Линел. - Експерта по вълци?
Може да даде съвет за новия ни бизнес. - Готово!
Точно навреме.
Здравейте, Джейн и Дейвид!
Здравейте, д-р Джон! - Моля ви, без "доктор".
Джон, благодарим ти, че ще си поговорим за вълците.
Всеки разговор за вълци е удоволствие.
И за кучета! Ще започнем да разхождаме кучета.
Тя обича разходки, а аз - кучета.
Браво! Те имат нужда от много движение - като вълците, дивите им роднини.
А каква е връзката им? - Кучетата са вълци, които не порастват.
Как така? - Кучето цял живот се държи като вълче.
Когато дивият вълк порасне, предизвиква възрастните в глутницата.
Кучето няма нужда да го прави - храним го и то не ни се опъва.
Цял живот остава сладко като пале.
Има ли други сходства? - Да, общуват по един и същ начин.
Когато са доволни, махат с опашка.
С уши нагоре или надолу показват радост или тъга.
Зъбят се, когато са ядосани или уплашени.
И вият по сходен начин! Така спасихме Пъгсли.
Воят ни помогна в днешната ни мисия. - Вой! Имате предвид това...
Точно това правихме.
Трябва ли да са в дивата природа? - Уместен въпрос!
Европейските вълци не изпитват такава нужда.
Могат да живеят край стопанства и ниви, близо до хората.
В задните дворове на хората ли?
Да, но не всеки иска да вижда вълк в двора си.
Трябва да научим стопани и овчари,
хора, обитаващи селски райони, да живеят спокойно с вълците,
да им покажем как да пазят добитъка си с кучета пазачи и електрически огради.
Защитата на стопанските животни значи и защита на вълците.
А защо вълците са важни? - Земята се нуждае от животни.
Вълците са и красиви, а ние имаме нужда от красота около нас.
Далеч по-важно обаче е, че имат право да са тук и не може ние да решаваме друго.
Много са красиви. - Как да им помогнем?
Като развенчаем мита за злия вълк,
като разказваме колко сходни са нашите и техните семейства -
отглеждат малките си, изпитват чувства, имат характери.
Да се поставяме на мястото на вълка,
ще ни научи да уважаваме чуждата гледна точка.
Заедно можем да помагаме на вълците.
Да! Няма малки и големи, когато става дума за мнение.
Помолете възрастен да ви помогне да пишете до институциите
колко сте загрижени за отношението към дивите животни.
Страхотна идея!
Ще говорим с хора, докато разхождаме кучета.
Ще помоля татковците да напишем писмо.
Благодарим ти! - Няма за какво!
Бъдещето на вълците и другите животни зависи от загрижени младежи като вас.
Успех в приключенията ви! - Чао.
Ще сложа снимката му на стената си с герои.
Д-Р ЛИНЕЛ, ЕТОЛОГ
Да кръстим новия бизнес "Диви разходки с Дейвид и Джейн".
Защо ти си пръв? - По азбучен ред.
Но идеята ти хрумна от мисията с вълка. А нея я измислих аз!
Тогава "Диви разходки с двама приятели"? - Става.
Превод на субтитрите Анна Делчева