„Canis lupus.“
Musia tu niekde byť.
Žiadne stopy. Žiadna srsť. Žiadne náznaky lovu.
Mali by sme to vzdať a ísť niekam do tepla.
To nemôžeme. Len teraz sme začali.
Zisťujeme, prečo vlky vyjú.
Áno, Šedofúz. Prečo to robia?
Možno by sme nemali hľadať očami.
Možno by sme mali hľadať ušami.
Dobrý nápad.
Počuješ?
Dúfal som, že sa mi to len zdalo.
Máš pravdu. Zavýjanie prišlo odtiaľ.
Jane, je možné, že nás zjedia vlky?
Vlky ľudí nenapádajú. To my napádame ich.
Vlky sú ohrozené aj preto,
lebo ich lovia a pytliačia ľudia, ktorí im nerozumejú.
Takže ma nezje vlk?
To je nepravdepodobné.
Ale nie úplne nemožné?
Svorka! Je ich tam veľa.
Ty jediná si najšťastnejšia, keď si v nebezpečenstve.
Sú veľmi šťastní.
Pozri, ako vrtia chvostom. Sú ako psy.
Lebo psy sa vyvinuli z vlkov.
Psy boli predtým vlky?
Áno, kým nezačali bývať s ľuďmi, veľmi veľmi dávno.
Aj pudlíky?
Aj pudlíky.
Kiežby som mal vlka.
Jedine, že im chceš pomôcť loviť losov, jeleňov a sobov.
Čože?
Vlky lovia vo svorkách, všetko robia spolu.
Lovia. Spia. Hrajú sa.
Väčšinou ich vedú rodičia.
Velia im a ostatní ich musia počúvať.
Ako u nás doma.
Ale stále neviem, ako zistíme, prečo zavýjajú.
Jane.
Rozprávajú sa spolu?
Jane.
- Alebo oslovujú iné svorky? - Jane.
Je krásna, ale prečo je sama?
Presne. A ako vieš, že je to ona?
Dievčatá sú menšie ako chlapci.
Patrí do tamtej svorky?
Ak áno, prečo od nich odišla?
Zistíme to.
Veď chceme zistiť, prečo zavýjajú.
Zistíme oboje.
Čím viac vlkov pochopíme,
tým menej sa ich ľudia budú musieť báť.
- Poď. - Kam ideme?
Auto neprejde pomedzi stromy.
Musíme ísť pešo.
Na snežniciach!
Možno by som mal ostať tu.
Tu je ďalšia stopa. A ďalšia.
Chodenie v snežniciach je ťažké. Je to hotové trápenie.
Chodíš dokola.
Nie.
Ona obkľúčila nás.
Veď vlky nejedia ľudí, však?
Však?
Pugsley.
Poď sem.
Ahoj, Jane a David.
- Ahoj. - Prepáčte.
Vždy utečie, keď dávame veci na chodbu.
Však? Ty malý rozkošný utekač. Áno.
Je zlatý. Môžem ho pohladkať?
Áno.
Idete sa odsťahovať, pán Abbasi?
Nie, to ja.
Idem na vysokú do krásneho malého mestečka.
Je blízko pri oceáne a ďaleko od rodičov.
Pozor, Saadiya,
inak sa ubytujem vedľa teba a zapíšem na školu.
Však, profesor Pugsley?
Mama hovorí, že to bude skvelé.
Nevidel si moje tenisky? Ja nie.
Chudák Pugsley nesúhlasí.
Asi chce ísť s tebou do školy.
Oci, budem vás stále navštevovať.
Kde inde si budem prať?
Mne to nehovor. Skôr jemu.
Pozri na neho. Je zúfalý.
Budem za tebou chodiť.
Sľubujem.
Tak poď. Treba baliť.
Mám nápad. Poď.
Viete, práve študujeme Pugsleyho predkov, canis lupus.
To je asi vedecký názov vlkov.
Zisťujeme, prečo zavýjajú
a opúšťajú svorku.
Pomohlo by nám, ak by sme ho vzali na prechádzku.
Ako by vám to pomohlo?
Keďže sú psy príbuzné vlkom,
Pugsley im pomôže porozumieť vlkom.
- Presne, Saadiya. - To sa mi páči.
Mama sa čoskoro vráti s dodávkou.
Ak by ste ho postrážili,
tak sa zbalím rýchlejšie.
Choď.
- Ďakujeme. - Postaráme sa o neho.
Prečo ma všetci opúšťajú?
Prvé pozorovanie,
rád všetko ňuchá.
A na všetko šteká.
A všetko ocikáva.
Ktovie, či to robia aj vlky.
Psy zavýjajú ako vlky.
Pugsley sa snaží rozprávať so sanitkou?
A vlk sa rozpráva s Pugsleym?
To musí byť naša vlčica, ale čo hovorí?
„Ahóóój?“
Chápeš?
„Ahóóój“? Ahoj, ktoré znie ako vytie.
Zavýjanie vlka prichádza zozadu. Poď.
Jane, určite by sme mali ísť smerom k zavýjaniu?
Pamätáš, ako na nás vyskočila?
Možno sa chcela len hrať. Budeme ju pozorovať z diaľky.
Ty ju budeš pozorovať z diaľky.
Šedofúz, ideš so mnou.
Ochrániš ma, však?
Naša vlčica.
Na čo asi čaká?
Myslí si, že Pugsley je vlk?
Chcela ho privolať?
Čo to je za zvuk?
Ako to zastavím?
Nie. Vlky nenapádajú ľudí, ale psy áno.
- Nemyslí si, že on je vlk? - Už nie.
Pugsley, vráť sa!
Oci, videl si môj hrebeň?
Čo tu robíš?
Pozerám, či máme všetko.
Môj Zajo.
Pamätáš si, keď si mi ho dal?
Skôr vyhral.
Tá lopta sa do sudu nedostala sama.
Na tú hru som minul vyše sto dolárov.
To je Pugsley?
Pugsley ju odstrašil.
Je viac vlk, ako sa zdalo.
Kto tu je odvážny? Ty si, áno.
Asi ju prekvapilo, že Pugsley nie je vlk.
Možno by sme mali Pugsleyho vrátiť.
Ale pomohol nám zistiť, prečo zavýjajú.
Áno, ale potom vlčicu odstrašil.
Nedozvieme sa, prečo je sama, ak sa to zopakuje.
Máš pravdu. Zanesiem ho späť.
Pripravený na ďalšiu prechádzku?
Ozvi sa, ak niečo uvidíš.
Dobre.
Asi nosia Saadiyine veci do dodávky.
Mám nápad. Ukážeme ockom, ako sa o teba viem starať.
Možno mi potom dovolia mať psa.
Poď, havko.
- Dobrý, pani Abbasiová. - Ahoj, Jane.
Ak uvidíš Saadiyu alebo manžela,
povedz im, nech sa poponáhľajú.
- Dobre. - Skvelé.
Videl si vlčicu?
To zavýjanie ide z bytovky?
Počkaj, Šedofúz.
Dobrý, pán Abbasi. Pani Abbasiová vás hľadá.
- Tu si. - Ahoj.
Vieš, že ju platíme od hodiny.
Poďme. Poď, poď, poď.
Vidíš ju?
Ani ja. Kam šla?
To nie je vlk, ktorého sledujeme.
Je väčší. Čiže to je chlapec.
A tiež odišiel od svorky.
To je asi vlčica, ktorá mu odpovedá.
A je čoraz bližšie.
Asi konečne prídeme na nejaké odpovede, Šedofúz.
Pamätaj, čím budeš rozkošnejší a poslušnejší,
tým väčšiu šancu na psa budem mať.
Asi nie je vhodný čas na stretnutie s rodinou.
Vlk!
Nie je to len rozprávanie.
Hovoria si aj, kde sú.
Ako inak by vedela, že je tu?
Vyzerajú šťastne, že sa našli.
Možno sa hľadali a preto odišli zo svorky.
- Nie, Pugsley, nie! - Pugsley!
Jane, čo urobíme?
Nájdi ho a odveď od vlkov.
- Idem za ním. - A my pôjdeme tadiaľto.
Dobre.
Ahoj, Saadiya.
Ahoj, Jane.
Si v poriadku?
Ani nie.
Pugsley sa dostal z obojku a ušiel nám.
- Čo? - A to nie je to najhoršie.
Idú po ňom dva vlky, ktoré ho chcú zožrať.
To nie je dobré. Ale nedeje sa to prvýkrát.
To s tým útekom. Nie to s vlkmi.
- Pohľadajme ho spolu. Poď. - Dobre.
- Pugsley? - Pugsley?
- Poď sem.
Pugsley?
Pekný zajac.
Ďakujem. Volá sa Zajo.
Mám ho odmalička. Je od ocka.
Šedofúza mám tiež odmala.
Pugsley?
Prečo si sedela na schodoch?
Asi som si uvedomila, že odchádzam.
Netešíš sa?
Áno. Ale…
Neviem, asi sa bojím.
Čoho?
Že budem sama v novom meste, kde nikoho nepoznám.
Možno aj vlčica, ktorú sledujeme,
sa tiež bojí byť sama.
Vlky sa boja?
- Pugsley sa nebojí? - Ale áno.
Ohňostrojov, hromov, áut
a svojho odrazu v zrkadle.
„Ak žijete so psom, viete,
že zvieratá majú osobnosť, myseľ a pocity.“
Jane Goodallová.
Ak má Pugsley pocity, tak aj všetky zvieratá?
Ale čoho sa taký vlk bojí?
Mnohého. Lovcov a pytliakov. Aj iných svoriek.
Vlky na seba útočia?
Áno. Útočia na seba, ak sa priblížia k teritóriu.
Byť vlkom nie je ľahké.
Nie.
Nie je ľahké ani byť človekom.
Ale ak vlky zvládnu toto všetko…
Ja sa zvládnem odsťahovať?
Mala byť som byť odvážna ako vlk.
Nemôžem navždy žiť s rodičmi.
Nemôžeš navždy žiť s rodičmi. Ako vlky.
Idem pohľadať Pugsleyho vonku.
Ty ho hľadaj tu. A ďakujem za pomoc.
Pomohli sme si.
Pugsley?
David!
Našla si ho?
Nie, ale viem, prečo opúšťajú svorky.
Nemôžu žiť navždy s rodičmi, ako Saadiya.
Nechápem.
Vysvetlím neskôr, zistila som aj, ako nájsť Pugsleyho.
Ako?
Stále nechápem.
Neboj sa, pochopíš.
Tam sú. A tam je Pugsley.
Musíme ho od nich dostať preč.
Pamätáš, o čom sme sa rozprávali? Na tri. Raz, dva, tri.
Idú preč.
Pugsley!
Pugsley, mám ťa.
Prepáč, že som ťa stratil.
A že ťa takmer zjedli vlky.
Ale už to nikdy nikdy nedopustím.
Takže vlky na seba vyjú, aby sa našli aj odstrašili?
Vlky nemajú rady, keď sú na ich teritóriu iné vlky.
Asi vyjú spolu, aby sa vlky nepribližovali.
Čo ak by to nefungovalo?
Dobrá otázka. Našťastie fungovalo.
Čas vrátiť sa k svorke.
- Pugsley! Rád ťa vidím. - Bože.
Nesmieš toľko utekať, Puggy-baby.
Prepáčte, že mi ušiel.
To nič. Aspoň si ho zachránil pred vlkmi.
Vysvetlím neskôr.
Ja môžem hneď.
Zistili sme, že vlky sa vytím rozprávajú. A ako Saadiya,
odídu, lebo nemôžu navždy bývať s rodičmi.
Nemôžu?
Potrebujú, aby sa z nich stali osobnosti.
Alebo vlky.
Presne. Tak sa tvoria nové svorky.
Nemusíš robiť všetko ako vlky, nie?
A pre vlky je ťažké odísť.
- Prečo? - Lebo ich lovia a pytliačia
ľudia, ktorí im nerozumejú.
Ako predtým ja.
Ja už rozumiem, že ak máš rád psov, máš rád aj vlkov.
Lebo obaja majú city.
Už nechápem.
Vysvetlím ti to v aute.
Dobre.
Zhlboka dýchaj. Dobre?
Ahojte.
- Ahoj. - Ahoj.
- Šťastnú cestu. - Ďakujeme.
Jane, nezačneme podnikať s venčením psov?
Chcel by som stráviť viac času so psami.
Dobrý nápad.
Kým to urobíme, mám pár predkov psov,
s ktorými tiež chcem tráviť čas.
Vlky sú roztomilé. Z diaľky.
A keď nechcú zjesť Pugsleyho.
Vieš, čo je rozkošnejšie než vlky?
Budú kopať nory, kde sa narodia ich mláďatá.
A vtedy sa svorka rozrastie.
Vlčie šteniatka? To musím vidieť.
Pamätaj, ich rodičia sú veľmi ochranárski.
Ako som povedal. Rozkošné z diaľky.
Zachráňme vlky!
Mám to.
Môžeme to použiť ako reklamu na naše podnikanie.
Skvelé.
Čo robíš?
Hľadám miesto na pripojenie k WiFi.
Za chvíľu sa začne hovor s doktorom Linnellom.
Vedcom vlkov?
Môže nám dať tipy na venčenie.
Mám to.
Skvelé načasovanie.
Ahoj, Jane a David.
Dobrý, doktor John.
Volajte ma len John.
Ahoj, John. Ďakujeme, že nám porozprávate o vlkoch.
Veľmi rád. Je milé rozprávať sa s ľuďmi o vlkoch.
A o psoch.
Budeme chodiť na prechádzky.
Jane má rada prechádzky, ja psov.
To je super, lebo psy potrebujú pohyb.
Ako vlky, ich príbuzní.
Psy sú príbuzní vlkov?
Psy sú vlky.
Vlky, ktoré nevyrastú.
Ako to myslíte?
Pes sa celý život správa ako mláďa vlka.
V divočine by vyrástol.
Začal by vyzývať starších vo svorke.
Pes to nemusí robiť.
Dáme mu jedlo, nevyzýva nás.
Celý život je z neho rozkošné šteniatko.
Čo ešte majú spoločné?
Komunikujú rovnako.
Vrtia chvostom, keď sú šťastné.
Uši držia hore alebo dole, keď sú šťastné či smutné.
Keď sa hnevajú alebo sa boja, ceria zuby.
Aj rovnako zavýjajú.
Tak sme zachránili Pugsleyho.
Zavýjanie nám pomohlo v misii.
Zavýjanie. Takéto?
To sme urobili aj my.
Musia vlky žiť v divočine?
Skvelá otázka, Jane.
Vlky v Európe nemusia žiť v divočine.
Môžu žiť na poliach a na vidieku, často blízko ľudí.
Ľudia majú vlkov na dvore?
Áno, ale nie všetkým sa to páči.
Musíme pomáhať farmárom a pastierom
a ľuďom na vidieku naučiť sa, ako s vlkmi žiť.
Učíme farmárov, ako využívať psov
a ploty, aby boli zvieratá v bezpečí.
Ochranou farmárskych zvierat chránime vlky.
Prečo sú vlky dôležité?
Planéta potrebuje zvieratá.
Vlky sú krásne a v živote potrebujeme krásu.
Ale hlavne, majú právo tu byť.
Kto sme, aby sme im to zakázali?
Áno, sú krásne.
Ako môžeme pomôcť?
Musíme narušiť mýtus veľkého zlého vlka.
Hovoriť o podobnostiach medzi našimi rodinami a ich.
Vychovávajú deti, majú emócie, sú to osobnosti.
Keď sa budeme pozerať na svet očami vlka,
budeme sa vedieť pozerať na svet aj očami iných ľudí.
Spolu môžeme pomáhať vlkom?
Presne. Na vyjadrenie pocitov nie ste nikdy primladí.
Nech vám dospelý pomôže napísať list na miestny úrad.
A vyjadrite svoje obavy o divoké zvieratá.
Skvelý nápad.
Začneme s ľuďmi na prechádzke.
A ockovia nám pomôžu s listom.
- Ďakujeme, John. - Nemáte za čo.
Budúcnosť vlkov a zvierat
závisí od starostlivosti mladých ľudí ako vy.
Držím palce s dobrodružstvami.
Ahoj.
Dobre. Poďme dať Johnovu fotku na stenu hrdinov.
VÝSKUMNÍK
Naša firma by sa mala volať „Divoké prechádzky s Davidom a Jane“.
- Prečo si prvý? - Podľa abecedy.
Ale bez misie s vlkom by ti to nenapadlo.
To bol môj nápad.
Pravda. Čo takto „Divoké prechádzky s dvomi kamošmi“?
Platí.
Preklad titulkov: Zuzana Šplhová