"Canis lupus."
Gotovo so tu.
Ni sledi, ni krzna, ni znamenj lova.
Opustiva nalogo in se zapeljiva kam na toplo.
Saj sva komaj začela. Ugotoviti morava, zakaj volkovi tulijo.
Ja, Sivobradec. Zakaj to počnejo?
-Mogoče ne bi smela iskati z očmi. -Mogoče bi morala iskati z ušesi.
Prav imaš.
Si slišal?
Upal sem, da imam prisluhe.
Ja, Sivobradec, tuljenje prihaja od spredaj.
Koliko možnosti je, da naju volkovi pojedo?
Volkovi redko napadejo ljudi. Mi napadamo njih.
Ogroženi so tudi zato, ker jih lovijo ljudje, ki jih ne razumejo.
Torej me ne bodo pojedli?
Zelo malo verjetno.
Ni pa nemogoče?
Volčje krdelo! Veliko je.
Samo tebe poznam, da si srečna, ko si v nevarnosti.
Srečni so. Glej, kako mahajo z repom. Psom so podobni.
-Ker psi izhajajo iz volkov. -Psi so bili volkovi?
Ja, pa so se pred davnimi časi začeli družiti z ljudmi.
-Tudi pudlji? -Tudi pudlji.
Rad bi imel volka.
Mu boš pomagal loviti lose, jelene in karibuje?
-Kaj? -Volkovi vse počnejo skupaj:
lovijo, spijo in se igrajo.
Vodje so po navadi starši. Drugi ju morajo poslušati.
Kot v moji družini.
Še vedno ne vem, kako bova ugotovila, zakaj tulijo.
-Jane. -Se sporazumevajo med sabo s tuljenjem?
Jane.
-Ali z drugimi krdeli ali… -Jane.
Prelepa je. Ampak zakaj je sama?
-Ja, zakaj? Kako veš, da je samica? -Volkulje so manjše od volkov.
-Pripada zgornjemu krdelu? -Če mu, zakaj se je ločila od njega?
Ugotoviva.
-Ne ugotavljava, zakaj tulijo? -Oboje ugotavljava.
Bolj jih bova razumela, laže bova ljudi prepričala, da se jih ne bojijo.
-Pridi. -Kam greš?
Snežne sani ne morejo med drevesa. Peš morava.
S krpljami.
Raje bi ostal tu.
Še ena stopinja. In še ena.
Hoja s krpljami je težka. Boljši izraz bi bil "vlečenje nog" s krpljami.
V krogu hodiš.
Ne.
-Ona kroži okoli naju. -Rekla si, da volkovi ne jedo ljudi.
Ni tako?
Pugi.
Vrni se.
Živjo, Jane in David.
-Živjo. -Oprostita.
Vsakič ko damo kaj na hodnik, zbeži.
Ni tako? Srčkani begavček. Oja.
-Srčkan je. Ga lahko pobožam? -Oja.
-Se selite, g. Abbasi? -Ne, jaz se.
Na kolidž v očarljivo mestece.
Blizu morja je in daleč od staršev.
Pazi, Saadiya,
da se ne bova vpisala na kolidž in živela blizu tebe. Kajne, profesor Pugi?
Mami se zdi to čudovita izkušnja.
Si videl moje superge za tek?
Ubogi Pugi se ne strinja. Rad bi šel s tabo.
Oči, saj bom prišla na obisk. Nekje moram oprati perilo.
Njemu povej, ne meni.
-Glej ga, neutolažljiv je. -Pogosto bom prišla na obisk.
Obljubim.
Pridi, spakirajva.
Že vem. Pridi.
Preučujeva Pugijevega prednika, Canisa lupusa.
To je najbrž latinsko ime za volka.
Ugotavljava, zakaj tulijo in zapustijo krdelo.
Pomagalo bi, če bi Pugija peljala na sprehod.
Kako bi to pomagalo?
Ker so psi sorodniki volkov, bi prek Pugija izvedela več o njih.
-Tako je. -To mi je všeč.
Mami kmalu pride s kombijem. Če bi pazila na Pugija,
bi hitreje spakirali.
Takole.
-Hvala. -Pazila bova nanj.
Zakaj me vsi zapuščajo?
Prva ugotovitev.
Rad vse ovohava.
In laja na vse.
In lula na vse.
Počnejo to tudi volkovi?
Psi so tuljenje podedovali po volkovih.
Bi Pugi rad govoril z rešilcem?
Ali bi volk rad govoril s Pugijem?
Gotovo je najina volkulja. Ampak kaj pravi?
"Havlo"? Si razumela?
Kombinacija "hav" in "alo".
Volčji tulež prihaja od zadaj. Pridi.
Je prav, da greva proti tuljenju? Volkulja je renčala na naju.
Mogoče se je hotela igrati. Od daleč bova opazovala.
Ti opazuj od daleč.
Sivobradec, greva.
Saj me boš varoval, ne?
Tu je naša volkulja.
Kaj čaka?
Misli, da je tudi Pugi volk? Ga kliče?
Kaj je ta zvok?
Kako to ustavim?
Volkovi navadno ne napadajo ljudi, pse pa.
-Ga nima za volka? -Nič več.
Pugi, vrni se!
Oči, si videl mojo krtačo za lase? Kaj delaš tu?
Preverjam, da nisva česa pozabila.
Hlastačka. Se spomniš, ko si mi jo kupil?
Priigral sem jo zate. Z žogico sem zadel sod.
Sto dolarjev sem zapravil za tisto igro.
Je to Pugi?
Pugi jo je spodil. Mogoče je v njem več volka, kot sva mislila.
Kdo je hud kuža, kaj? Ti si, ja.
Najbrž je bila presenečena, ker je mislila, da je Pugi volk.
Rajši ga vrniva g. Abbasiju in Saadiyi.
Potrdil je, da se s tuljenjem sporazumevajo.
Potem pa jo je pregnal. Če bo to ponovil, ne bova izvedela, zakaj je sama.
Prav imaš. Nazaj ga bom peljal.
Bi se še malo sprehajal, Pugi?
-Sporoči, če kaj vidiš. -Bom.
Najbrž sta začela nositi stvari v kombi.
Pokaživa očiju in atiju, kako znam skrbeti zate.
Mogoče mi bosta kupila psa. Pridi, kuža.
-Dober dan, ga. Abbasi. -Živjo. Če vidiš Saadiyo ali mojega moža,
jima lahko rečeš, naj pohitita?
-Bom. -Krasno.
Si videl volkuljo?
Prihaja to iz tiste stavbe?
Čakaj.
G. Abbasi, žena vas išče.
-Tu si. -Živjo.
Kombi smo najeli na uro. Dajmo, pohiti.
Jo vidiš?
Jaz tudi ne. Kam je šla?
To ni najina volkulja.
Večja žival je. Samec je. Tudi ta je zapustil krdelo.
Volkulja mu odgovarja. In prihaja k njemu.
Mislim, da bova dobila odgovor.
Bolj ko boš srčkan in lepše se boš vedel,
več možnosti imam, da dobim psa.
Mogoče ni pravi čas, da spoznaš moje.
Volkulja!
Volkovi tudi sporočajo drug drugemu, kje so.
Tako je vedela, da mora v klet.
Vesela sta, da sta se našla.
Mogoče je to razlog, da sta zapustila krdeli.
-Ne, Pugi! -Pugi!
-Kaj bova? -Spraviva ga stran od volkov.
-Za njim grem. -Midva pa jih bova prestregla tu.
-Živjo, Saadiya. -Živjo, Jane.
Si v redu?
Niti ne.
Pugi si je snel ovratnik in ušel.
-Kaj? -To ni najhujše.
Preganjata ga volka, ki ga hočeta pojesti.
To ni dobro, ampak ni prvič.
To, da je ušel, ne to o volkovih.
-Skupaj ga poiščiva. Pridi. -Prav.
-Pugi! -Pridi, kuža.
Pugi.
-Lep zajček. -Hvala. Hlastavka ji je ime.
-Oče jo je priigral, ko sem bila otrok. -Mama mi je dala Sivobradca.
Pugi?
-Zakaj si sedela na stopnicah z njo? -Ker sem končno dojela, da odhajam.
-Se ne veseliš? -Ja, se. Sem pa tudi…
Tudi strah me je.
Česa?
Da bom sama v neznanem kraju, kjer nikogar ne poznam.
Mogoče se tudi volkulja boji biti sama.
Se volkovi bojijo?
-Se Pugi boji? -Ja.
Petard, groma, smetarskih tovornjakov in sebe v ogledalu.
"Če živiš s psom, veš, da imajo živali osebnost, misli in čustva."
-To je rekla Jane Goodall. -Če ima Pugi čustva, jih imajo vse živali.
Ampak česa se boji volk?
Lovcev, krivolovcev in drugih volčjih krdel.
-Volkovi se napadajo? -Ja. Ko se tuje krdelo preveč približa.
-Ni lahko biti volk, a? -Ne.
Včasih tudi biti človek ni lahko. Ampak če zmorejo volkovi…
Bom jaz zmogla selitev?
Čas je, da sem pogumna kot volk. Ne morem večno živeti s starši.
Ne moreš večno živeti s starši? Tako kot volk.
Zunaj bom pogledala za Pugijem.
Ti ga išči tu. Pa hvala za pomoč.
Druga drugi sva pomagali. Pugi?
Pugi!
-David! -Si ga našla?
Ne, ampak vem, zakaj volk zapusti krdelo.
Ne more večno živeti s starši. Kot Saadiya ne.
Ne razumem.
Potem ti razložim. Vem, kako bova našla Pugija.
Kako?
Še vedno ne razumem.
Ne skrbi, saj boš.
-Tu sta. Pugi tudi. -Proč od njiju ga morava spraviti.
Še veš, kaj morava narediti? Na tri. Ena, dve, tri.
Odhajata.
Pugi!
Tu sem, Pugi.
Oprosti, da sem te izgubil. In da sta te volka skoraj pojedla.
Ne bom dovolil, da se to ponovi.
Torej volkovi tulijo, da bi se našli in da bi se spodili?
Nočejo, da na njihovo ozemlje stopi drugo krdelo.
Pomislila sem, da tulijo, da bi ga pregnali.
-In če ti ne bi uspelo? -Dobro vprašanje. Vesela sem, da je.
Tvojemu krdelu te bova vrnila.
-Pugi! Vesel sem, da te vidim. -Živjo. Ojej.
-Nehati boš moral bežati, srček. -Zelo mi je žal, da mi je ušel.
Vsaj pred volkovi sta ga rešila.
Potem bom razložila.
Lahko razložim zdaj. Odkrila sva, da se volkovi s tuljenjem sporazumevajo
-in da ne morejo večno živeti s starši. -Res ne?
Ne, postati morajo samostojni.
-Kot volkovi. -Ja. Tako nastajajo nova krdela.
Volkov ti ni treba posnemati v vsem.
Volkovom je teže zapustiti dom.
-Zakaj? -Ker jih pobijajo ljudje,
ki jih ne razumejo. Tudi jaz jih nisem razumel.
Zdaj vem, da če imaš rad pse, bi moral imeti rad tudi volkove.
Ker imajo oboji čustva.
-Nič mi ni jasno. -Med vožnjo bom razložila.
Prav.
Globoko dihaj.
-Adijo. -Adijo.
-Varno pot. -Hvala.
Lahko bi delala kot sprehajalca psov. Rad bi bil več s psi.
Pametno. Ampak še prej bi rada več časa preživela s pasjimi predniki.
Volkovi so srčkani od daleč. In ko nočejo pojesti Pugija.
Veš, kaj je še bolj srčkano? Kmalu bodo izkopali brlog za mladiče.
Krdelo se bo povečalo.
Volčji mladiči? Moram jih videti.
Ne pozabi, da so volčji starši zelo zaščitniški.
Kot sem rekel: srčkani od daleč.
Rešite volkove!
Našel sem ga. To lahko uporabiva pri novi službi sprehajanja psov.
-Super. -Kaj delaš?
Iščem kraj za povezavo z wi-fijem. Klic z dr. Johnom Linnellom imava.
S strokovnjakom za volkove? Morda ima namig za najin posel.
Imam povezavo.
-Pravi trenutek. -Živjo, Jane in David.
-Pozdravljeni, dr. John. -Kar John mi recita.
Hvala, da boste govorili z nama o volkovih.
-Vedno rad klepetam o volkovih. -In o psih.
Sprehajalca psov bova. Jane se rada sprehaja, jaz pa imam rad pse.
Kul, saj psi rabijo veliko telovadbe. Kot njihovi sorodniki volkovi.
-V kakšnem sorodu so? -Psi so volkovi, ki ne odrastejo.
Kako to mislite?
Psi se vse življenje obnašajo kot volčji mladiči. Volkovi pa odrastejo
in kljubujejo starejšim članom krdela.
Psu tega ni treba, ker ga hranimo.
Vse življenje ostane srčkan mladič.
-Imajo še kaj skupnega? -Ja. Enako se sporazumevajo.
Ko so veseli, mahajo z repom.
Ušesa spuščajo in dvigajo, ko so veseli in žalostni.
Ko so jezni ali prestrašen, kažejo zobe.
Tudi tulijo enako. Tako sva Pugija rešila pred volkoma.
-Tuljenje nama je danes pomagalo. -Tuljenje! Misliš tole?
-To sva naredila. -Ali morajo volkovi živeti v divjini?
Dobro vprašanje, Jane.
Evropski volkovi ne živijo nujno v divjini.
Živijo lahko na podeželju, blizu človeških naselbin.
Torej pridejo do hiš?
Ja, ampak to marsikomu ni všeč.
Kmetom, pastirjem in drugim podeželanom
moramo pomagati, da bodo znali živeti z volkovi.
Kmete moramo naučiti varovati živino s psi čuvaji in električnimi pastirji.
Zaščita živine je prvi korak pri zaščiti volkov.
-Zakaj so volkovi pomembni? -Naš planet potrebuje živali.
Volkovi so tudi lepi in ljudje preprosto potrebujemo lepoto.
Bistveno pa je, da imajo pravico biti tu. Tega jim nimamo pravice odreči.
-Res so lepi. -Kako lahko pomagamo?
Uničiti moramo mit o hudobnem volku
in deliti podobnosti med volčjo in človeško družino.
Vzgajajo potomce, imajo čustva in značaj.
Če bomo gledali skozi volčje oči,
bomo znali gledati tudi skozi oči drugih ljudi.
Torej lahko skupaj pomagamo volkovom?
Tako je. In nikoli nisi premlad, da izraziš mnenje.
Prosita odraslega, da napiše pismo lokalnim oblastem.
Izrazita skrb o tem, kako ravnamo z divjimi živalmi.
-Odlična ideja. -Lahko začneva danes na pasjih sprehodih.
Očeta bom prosil, naj napišeta pismo.
-Hvala, John! -Ni za kaj.
Prihodnost volkovi in drugih živali je odvisna od skrbi mladih.
-Srečno na drugih pustolovščinah. -Adijo.
Johnovo fotografijo bom dala na steno junakov.
RAZISKOVALEC SPOROV MED LJUDMI IN VOLKOVI
Najin posel bi imenoval "Divji sprehodi z Davidom in Jane".
-Zakaj najprej ti? -Po abecedi.
Brez raziskovanja volkov ne bi dobil te ideje. To sem si izmislila jaz.
Res je. Kaj pa "Divji sprehodi z najboljšima prijateljema"?
Zmenjeno.
Prevedla Lorena Dobrila