"Canis lupus."
De måste vara här nånstans.
Inga spår. Ingen päls. Inga tecken på jakt.
Vi borde nog ge upp och ta oss till en varm plats.
Vi har ju knappt börjat. Vi måste ta reda på varför vargar ylar.
Ja, Gråskägg. Varför gör de så?
Vi kanske inte ska leta med ögonen.
Vi kanske ska leta med öronen.
Bra idé.
Hörde du?
Jag hoppades att jag inbillade mig.
Du har rätt, Gråskägg. Vargylet kom därifrån.
Jane, finns det risk att vi blir ätna av vargar?
Vargar brukar inte attackera människor. Vi attackerar dem.
Vargar är utrotningshotade
för att de jagas och skjuts av folk som inte förstår dem.
Så ingen varg kommer äta mig?
-Det är väldigt osannolikt. -Men inte noll procents chans?
En vargflock! Vad många de är.
Du är den enda jag vet som är som gladast när du är i fara.
De är så glada.
-De viftar på svansarna. Som hundar. -För att hundar kommer från vargar.
-Brukade hundar vara vargar? -Ja, tills de började hänga med människor.
Till och med pudlar?
Till och med pudlar.
Jag vill ha en varg.
Bara om du vill hjälpa den jaga älg, hjort och ren.
Vadå?
Vargar lever i flock, de gör allt ihop. Jagar. Sover. Leker.
Ledarna är oftast föräldrarna. De bestämmer och alla andra måste lyssna.
Det låter som i mitt hus.
Jag vet fortfarande inte hur vi ska räkna ut varför de ylar.
Jane.
-Ylar de för att kommunicera? -Jane.
-Eller prata med andra flockar… -Jane!
Hon är vacker, men varför är hon ensam?
-Precis. Hur vet du att det är en hon? -Flickvargar är mindre än pojkvargar.
Hör hon till den där flocken?
Om hon gör det, varför lämnade hon den? Vi får ta reda på det.
-Skulle vi inte ta reda på varför de ylar? -Vi gör båda.
Ju bättre vi förstår vargar,
desto mer kan vi hjälpa människor att inte vara rädda.
-Kom. -Vart ska du?
Pistmaskinen kommer inte igenom träden. Vi måste gå.
Dags för snöskor.
Jag kanske ska stanna här.
Ännu ett tassavtryck. Och ett till.
Gå med snöskor är svårare än det ser ut. De borde heta snösläpare.
-Du går i cirklar. -Nej.
-Hon cirklar runt oss. -Vargar äter väl inte människor? Visst?
Visst?
Pugsley.
Kom tillbaka.
Hej, Jane. Hej, David.
-Hej. -Förlåt för honom.
Han smiter ut när vi ställer saker i hallen.
Eller hur? Gulliga lilla rymling. Ja.
-Söt. Får jag klappa? -Ja.
-Ska ni flytta mr Abbasi? -Nej, jag ska.
Jag ska börja på college i en söt småstad.
Den ligger nära havet och långt ifrån mina föräldrar.
Försiktigt, Saadiya, annars flyttar vi dit och skriver in oss på ditt college.
-Eller hur, professor Pugsley? -Mamma säger att det blir en upplevelse.
Ser ni mina löpskor? Jag ser dem inte.
Pugsley håller inte med. Han försöker nog följa med till college.
Pappa, jag kommer hälsa på hela tiden. Var ska jag annars tvätta?
Säg det inte till mig. Säg det till honom.
-Se på honom. Han är otröstlig. -Jag kommer hälsa på hela tiden.
Lovar.
Kom, vi fortsätter packa.
Jag har en idé. Kom.
Vi studerar faktiskt Pugsleys släktingar, canis lupus.
Det är nog det vetenskapliga namnet för vargar.
Vi vill förstå ylandet och varför en varg lämnar flocken.
Gå ut med Pugsley skulle hjälpa uppdraget.
-Hur skulle det hjälpa? -Hundar är släkt med vargar,
observerar de Pugsley lär de sig om vargar.
-Precis, Saadiya. -Älskar den idén.
Mamma är snart tillbaka med flyttbilen. Om ni kunde passa Pugsley,
skulle det gå snabbare att packa.
Varsågod.
-Tack. -Vi ska ta hand om honom.
Varför lämnar alla mig?
Första observationen:
Han gillar att sniffa på allt.
Och skälla på allt.
Och kissa på allt.
Undrar om vargar också gör så.
Hundar fick nog ylandet från vargarna.
Försöker Pugsley prata med ambulansen?
Försöker en varg prata med Pugsley?
Det måste vara vår varg, men vad säger hon?
"Hyllå?" Fattar du?
"Hyllå?" Som hallå, men med ett yl.
Vargylet kom från andra sidan. Kom igen.
Jane, borde vi verkligen gå mot ylandet? Minns du hur vargen hoppade mot oss?
Hon kanske bara ville leka. Vi observerar på avstånd.
Du ska observera på avstånd. Gråskägg, kom med mig.
Du försvarar mig, va?
Där är vår varg.
Vad tror du hon väntar på?
Tror hon Pugsley är en varg? Försökte hon locka på honom?
Vad är det för ljud?
Hur stoppar man?
Nej! Vargar attackerar inte människor, men de attackerar hundar.
-Tror hon inte han är en varg? -Inte längre.
Pugsley, kom tillbaka!
Pappa, har du sett min hårborste?
-Vad gör du här inne? -Ser till att allt kommer med.
Stampe.
-Minns du när du köpte henne? -Jag vann henne.
Basebollen hamnade inte i tunnan av sig själv.
Jag satsade över 100 dollar på det spelet.
Är det Pugsley?
-Pugsley skrämde bort henne. -Han är mer varglik än vi trodde.
Vem är en liten tuffing? Du. Ja, du.
Hon blev nog förvånad över att Pugsley inte var en varg.
Ska vi ge tillbaka Pugsley till mr Abbasi och Saadiya?
Han hjälpte oss förstå att ylandet är kommunikation.
Ja, men sen skrämde han bort vargen.
Vi får aldrig veta varför hon är ensam om han gör om det.
Du har rätt. Jag tar tillbaka honom. Redo för mer promenix, Pugsley?
-Anropa mig om du ser nåt. -Ska bli.
De bär nog ner Saadiyas saker till flyttbilen.
Jag vet. Vi visar pappa och farsan hur bra jag tar hand om dig.
Då kanske de låter mig få en hund. Kom, vovven.
-Hej, mrs Abbasi. -Hej, Jane.
Om du ser Saadiya eller min man, kan du be dem att skynda med lådorna?
-Jag fixar. -Toppen.
Några vargspår?
Kom ylet inifrån byggnaden?
Vänta, Gråskägg.
Hej, mr Abbasi. Mrs Abbasi letar efter er.
-Där är du. -Hej, älskling.
Vi hyr flyttbilen per timme. Kom igen. Kör, kör.
Ser du henne?
Inte jag heller. Vart tog hon vägen?
Det är inte den varg vi har spårat.
Den är större. Det är en pojke.
Han måste ha lämnat sin flock.
Det är nog flickvargen som svarar honom. Och hon kommer närmare.
Vi kommer nog äntligen få svar, Gråskägg.
Ju sötare och mer väluppfostrad du är,
desto större chans att jag får en egen hund.
Det kanske inte passar att träffa min familj nu.
Flickvargen!
Vargarna pratar inte bara med varandra. De talar om för varandra var de är.
Varför gick flickan annars till källaren?
De är glada att ha hittat varandra.
Undrar om de lämnade flocken för att hitta varandra.
-Nej, Pugsley, nej! -Pugsley!
-Jane, vad ska vi göra? -Få bort honom från vargarna.
-Jag går efter honom. -Vi genskjuter dem.
Ok.
-Hej, Saadiya. -Hej, Jane.
Mår du bra?
Nej, egentligen inte. Pugsley slet sig och sprang bort.
-Vad? -Det är inte det värsta.
Han blev jagad av två vargar som säkert vill äta honom.
Det var inte bra. Men det är inte första gången.
Rymmandet alltså. Inte varggrejen.
-Vi letar tillsammans. Kom. -Okej.
-Pugsley? -Pugsley?
-Kom, killen.
Pugsley?
Fin kanin.
Tack. Hon heter Stampe. Jag fick henne av pappa när jag var liten.
Mamma gav mig Gråskägg när jag var liten.
Pugsley?
Varför satt du i trappan med henne?
-Jag insåg precis att jag ska flytta. -Är du inte glad?
Jo. Men jag är dessutom…
-Jag vet inte…typ rädd. -För vad?
Att vara ensam på en ny plats där jag inte känner nån.
Undrar om vargen jag spårar också är rädd för att vara ensam.
Blir vargar rädda?
-Blir Pugsley nånsin rädd? -Ja.
Fyrverkerier, åska, sopbilar…
-…och när han ser sig i spegeln. -"Man kan inte leva med en hund
utan att veta att djur har personligheter, sinnen och känslor."
Så sa Jane Goodall.
Om Pugsley har känslor, så har alla djur det.
Vad har en varg att vara rädd för?
Så mycket. Mänskliga jägare och tjuvjakt. Andra vargflockar.
Attackerar vargar varandra?
Ja. De attackerar andra vargar som kommer för nära deras revir.
-Inte lätt att vara varg, va? -Nej.
Inte lätt att vara människa heller.
-Men om vargar går igenom allt det… -Så klarar jag att flytta hemifrån?
Dags att vara modig som en varg.
Jag kan inte bo hemma för evigt.
Du kan inte bo hemma för evigt. Precis som vargen.
Jag ska leta efter Pugsley där ute.
Du fortsätter leta här. Tack för hjälpen, Saadiya.
Vi hjälpte varandra.
Pugsley?
David!
Hittade du honom?
Inte än, men Saadiya och jag kom på varför vargar lämnar flocken.
De kan inte bo hemma för evigt, som Saadiya.
Jag fattar inte.
Jag förklarar sen, för jag vet hur vi hittar Pugsley.
Hur?
-Jag fattar ändå inte. -Lugn, du kommer fatta.
-Där är de. Och där är Pugsley. -Nu måste vi få bort dem från honom.
Minns du vad vi pratade om? På tre. Ett, två, tre.
De går.
Pugsley!
Pugsley, jag har dig.
Förlåt att jag tappade dig. Och att du nästan blev uppäten av vargar.
Jag ska aldrig nånsin låta det hända igen.
Så vargar ylar både för att hitta och skrämma bort varandra?
Jag kom på att vargar ogillar andra vargar i sitt revir.
Kanske de ylar för att hålla andra vargar borta.
Och om det inte hade funkat?
Bra fråga. Jag är glad att det funkade.
Tillbaka till din flock, Pugsley.
-Pugsley! Vad glad jag är att se dig! -Hej. Jösses.
-Du måste sluta rymma, Puggy-gubben. -Förlåt att jag lät honom smita.
Det gör inget. Du räddade ju honom från vargarna.
-Jag förklarar sen. -Jag kan förklara nu.
Vargar ylar för att kommunicera. Och liksom Saadiya,
flyttar de för att de inte kan bo hemma för evigt.
-Kan de inte? -Nej, de måste utvecklas som människor.
Eller vargar.
-Precis. Så skapas nya vargflockar. -Du måste väl inte göra allt vargar gör?
Vargar har svårare att flytta hemifrån.
-Varför? -De jagas och skjuts
av folk som inte förstår dem. Precis som jag inte förstod.
Nu förstår jag att om man älskar hundar, borde man älska vargar.
För båda har känslor.
-Jag är förvirrad. -Jag förklarar medan vi kör.
Okej.
Djupa andetag. Okej?
Hejdå på er.
-Hejdå. -Hejdå.
-Ha en bra resa. -Tack.
Jane, kan vi starta ett hundrastarföretag? Jag vill umgås mer med hundar.
Bra idé. Men innan vi gör det har jag hundförfäder
som jag vill umgås mer med.
Vargar är söta på avstånd.
Och när de inte försöker äta Pugsley.
Vet du vad som är sötare än vuxna vargar?
Snart gräver de en håla där deras vargvalpar föds.
-Då växer den nya flocken. -Vargvalpar? Dem måste jag se.
Kom ihåg, mamma och pappa varg är väldigt beskyddande.
Som sagt: "Söta på avstånd."
Hjälp oss rädda vargarna!
Hittade den.
Den här kan vi ha som skylt till hundrastningsföretaget.
Toppen.
-Vad gör du? -Jag försöker koppla upp mig på wifit.
Vårt samtal med dr John Linnell börjar snart.
Vargforskaren? Han kanske kan ge oss företagstips.
Uppkopplad.
Perfekt tajming.
-Hej, Jane. Hej, David. -Hej, dr John.
Snälla, kalla mig John.
Hej, John. Tack för att du pratar med oss om vargar idag.
Så lite. Det är alltid kul att prata om vargar.
Och hundar. Vi ska starta ett hundrastningsföretag.
Jane älskar att gå och jag älskar hundar.
Det är bra, för hundar behöver motion.
-Precis som vargar, deras släktingar. -Hur är hundar släkt med vargar?
Hundar är vargar. Vargar som aldrig växer upp.
Vad menar du?
En hund beter sig som en vargvalp hela livet.
I det vilda växer en ung varg upp.
Den börjar utmana de äldre djuren i flocken.
En hund slipper göra det. Vi matar den och den utmanar oss aldrig.
Den stannar i det söta hundvalpsstadiet hela livet.
Finns fler likheter?
Ja. De kommunicerar likadant. De viftar på svansarna när de är glada.
De rör öronen upp och ner när de är glada och ledsna.
De visar tänderna när de är arga eller rädda.
De ylar likadant också. Det var så vi räddade Pugsley.
-Ylandet hjälpte oss med varguppdraget. -Ylande. Ni menar så här?
Det var typ så vi gjorde.
-Måste vargar leva i vildmarken? -Bra fråga, Jane.
Vargar i Europa måste inte leva i vildmarken.
De kan leva på åkermark och på landsorten, ofta väldigt nära människor.
Har folk vargar i trädgården?
Ja, men inte alla gillar att ha vargar i trädgården.
Vi måste hjälpa bönder och herdar
och andra som bor i landsorter lära sig leva med vargar.
Lära bönder hur man använder vakthundar
och elektriska stängsel för att hålla djuren trygga.
Att skydda boskap är första steget till att skydda vargar.
Varför är vargar viktiga?
Vår planet behöver djur.
Vargar är dessutom vackra, och vi behöver skönhet i våra liv.
Viktigast av allt – de har rätt att vara här.
Har vi nån rätt att säga att de inte borde finnas?
-De är verkligen vackra. -Hur kan vi hjälpa till?
Vi måste skrota myten om stora stygga vargen.
Visa likheterna mellan vargfamiljer och människofamiljer.
De uppfostrar barn, har känslor och de är individer.
Att hjälpa människor se vargens synpunkt
hjälper även människor att se saker ur andras synpunkt.
Kan alla samarbeta för att hjälpa vargar?
Precis. Och man är aldrig för ung för att säga sin åsikt.
Så be en vuxen hjälpa er skriva ett brev till er kommun.
Uttryck er oro över hur vilda djur behandlas.
Vilken suverän idé.
Vi börjar med dem vi möter på hundpromenaderna.
Jag ska be mina pappor hjälpa mig skriva brev.
-Tack, John! -Varsågoda.
Vargarnas och alla vilda djurs frihet hänger på att unga människor bryr sig.
-Lycka till med resten av era äventyr. -Hejdå.
Kom. Vi städar, så jag kan sätta Johns foto på min hjältevägg.
Vi borde döpa företaget till "Vilda promenader med David och Jane."
-Varför ditt namn först? -Alfabetiskt.
Du hade inte kommit på idén utan varguppdraget, som var min idé.
Sant. Vad sägs om: "Vilda promenader med två bästisar?"
Deal.
Undertexter: Victoria Heaps