Chlamyphorus truncatus.
Žilabarzdi, matai ką nors?
Laukiam amžinybę, Džeine, ir niekas nevyksta.
Čia ne niekas.
Pasisveikink su Chlamyphorus truncatus.
Labas, Chlamyphorus traktoriau.
Arba: labas, argentinini kurmini šarvuoti.
Verčiau: sudie, argentinini kurmini šarvuoti.
Mašina važiuoja tiesiai į jį!
Traukis iš kelio!
Per plauką.
Vos ne vos.
Žiūrėk, argentininis kurminis šarvuotis ima rausti.
Nustatysiu kursą sekti.
Dievinu mūsų naują požeminio rausimo mašiną.
Kiek čia mygtukų.
Svertas.
Neliesk jo, Deividai.
Mes susimažinome, kad sektume Chlamyphorus truncatus.
Negerai vidury misijos netyčia grįžt į pradinį dydį.
Na, tikiuosi, Chlamyphorus mažiau baisus už vorus.
Rimuojasi, girdi?
Taip.
Argentininis kurminis šarvuotis greitas.
Įdomus pavadinimas.
Jis atrodo kaip kurmis su sušiu ant nugaros.
Tas sušis yra jo šarvai, o išvaizda išties primena kurmį.
Visi šarvuočiai turi šarvus, bet kurminiai šarvuočiai yra mažiausi.
Apie juos žinoma mažai.
Juos sunku surast, jie didžiąją laiko dalį praleidžia po žeme.
Tai kodėl šitas buvo ant kelio?
Geras klausimas.
Gal jis negalėjo prakast betono arba ieškojo maisto?
Žinai, kad čia šarvuočio patinėlis, nes jie didesni už pateles?
Dar vienas geras klausimas.
Nežinome tokio fakto. Tiek daug žinių trūksta.
Skaitytuvas nurodė lytį.
Paskutinis klausimas: kokia tiksliai šiandien mūsų misija?
Mūsų misija - išsiaiškinti, kuo jie minta.
Atrodo paprasta.
Niekas nėra paprasta su šiais draugužiais.
Bet jei išsiaiškinsim, kuo jie minta…
- Galėsim jiems padėt? - Būtent.
- Čia tas mažylis tiek išrausė? - Nežinau.
Daug gyvūnų rausia urvus žemėje, pavyzdžiui: vabzdžiai, varlės,
triušiai, pelėdos, lapės, pingvinai, vomb…
- Ar čia ilgas sąrašas? - Vombatai. Ir, taip, ilgas.
Po mūsų kojomis verda kitas pasaulis,
apie kurį daugelis žmonių nesusimąsto.
O čia to pasaulio dalis.
Štai ir ateina.
- Štai ir išeina. - Jis pabėgs.
Deividai, turim greičiau gręžtis.
Džeine, nemanau, kad pavysim jį, jei apsigręšim.
Tik pavartojau žodžio „rausti“ sinonimą.
Jau negana mokslinių gyvūnų pavadinimų…
- Ką? - Nieko.
Didinu gręžimo greitį.
Prieš mus akmuo!
- Imamės vengimo manevrų! - Ko?
Įmantriai pasakiau „traukiamės iš kelio“!
Štai jis!
Dar vienas akmuo!
Traukiamės po trijų, dviejų, vienos!
Jis per greitas. Jei nematom jo, kaip žinosim, kuo jis minta?
Nors užmušk, aklavietė!
Žodis - ne žvirblis, Džeine!
Žodis - ne žvirblis!
Mums tiek nedaug trūko.
Kad išsitėkštume kaip blynai arba purvo bandelės.
Arba kaip suplojami veikėjai filmukuose…
Supratau.
Kaip seksim tą greituolį šarvuotį?
Arba kaip išvengsim tų akmenų?
Lipkim viršun ir pergalvokim planą.
Gal paskui Žilabarzdis rizikuos būt sutraiškytas?
Pala, koks čia garsas?
Žilabarzdi, ropškis!
Kas čia vyksta?
Anisa.
Labas, Džeine. Labas, Deividai.
Ką čia daro tie darbininkai?
Nesinori pranešt tokios naujienos, bet kooperatyvas ardo sodą
ar bent jau tai, ką vadinome sodu.
- Ką? - Suprantu.
Ir man tai nepatinka, bet pastato biudžeto nepakanka sodininko algai
ir, na, apsidairykit.
Jie iškirs medžius ir visa kita?
Reikia viską iškirst,
jei norim išgrįst žemę trinkelėmis.
Išgrįst trinkelėmis? Nupjaut medžius?
- Negalima to daryt. - Deja, galima.
Kaip bus su medžiuose gyvenančiais paukščiais, voverėmis ir meškėnais?
Ir su žemėje gyvenančiais vabzdžiais ir kitais gyvūnais?
Jie įstrigs po akmenimis.
Užuot naikinę sodą, turėtume jį atgaivinti.
Tam reikia laiko, pinigų ir norinčių dirbti žmonių.
Man tai nepatinka taip pat kaip jums.
Bet dauguma kooperatyvo narių nubalsavo už trinkeles.
Nieko negalim padaryt.
Apgailestauju.
Niekas mūsų neklausys, Džeine.
Tuomet turim priverst išklausyt.
Negaliu patikėt!
Ir tau labas.
Mama, turiu siaubingą naujieną.
Prisidirbai?
Kol kas ne.
Bet sužinojom, kad daugiabutis naikina sodą.
Ir vis dar nežinom, ką ėda argentininis kurminis šarvuotis.
Šitie dalykai kaip nors susiję?
Gamtoje viskas yra susiję.
Argentininis kurminis šarvuotis rausia žemę ir gyvena joje.
Trinkelėmis nugrįstas sodas kenktų žemėj gyvenantiems vabzdžiams ir gyvūnams.
- Supratau. Lyg ir. - Aš nesuprantu.
Kaip galima taip elgtis?
Džeine.
Koks žmogus norėtų naikint gamtą?
Džeine.
Protu nesuvokiu, kaip galima leist kirst medžius
ir naikint augalus.
Jie irgi gyvi.
Džeine.
Mama, nori ką nors pasakyti?
Norint sutvarkyt ir išlaikyt tą seną sodą reikalingi pinigai,
o daugiabučio biudžetas nėra beribis.
Tie pinigai reikalingi ir kitoms reikmėms.
Rūpintis gamta yra mūsų pareiga.
Rūpintis šio pastato gyventojais taip pat yra mūsų pareiga.
Stogas prakiuręs. Kai kuriuose tualetuose nenubėga vanduo,
o pusei butų vis atsijungia šildymas.
Balsavai už sodo naikinimą?
Balsavau už tai, kad žiemą būtų šildymas.
Mama, sodai patys neapsigins.
Nebent juose augs krūva vabzdžiaėdžių augalų kaip musėkautai.
Bet nemanau, kad jie auga šioje klimato zonoje…
Ačiū, Deividai.
Užsuksiu į tualetą.
Žmonės, balsavę už sodo panaikinimą,
nedarė to iš neapykantos gamtai.
Jie taip padarė, nes turėjo priimti sunkų sprendimą.
Galėjome viskam skirti mažesnį kiekį pinigų
arba priimti vieną svarbų sprendimą.
Kodėl man atrodo, kad nebesiklausai?
Mažesnis.
Deividai, šarvuotis galėjo prasiraust pro akmens šoną,
nes yra mažesnis už mūsų rausimo mašiną.
Ir ką?
Ogi tą, kad, norėdami pavyti šarvuotį ir išvengti akmenų,
turėsime dar labiau susimažinti.
O kaip išsaugosim sodą?
Nežinau, kaip tai padaryt. Kol kas.
Bet jei neatsiliksim nuo kurminio šarvuočio,
sužinosim, ką jis ėda.
Gal tada sugalvosim, kaip padėt gyvūnams,
gyvenantiems sodo žemėj.
Koks ten garsas?
Negalim gaišt nė sekundės.
Turim prasikast pro tą didžiulį akmenį.
Bus padaryta. Ruoškis.
Tuoj tapsim mažesni už mažiausiąjį šarvuotį.
Tokio dydžio rausti žemę žymiai lengviau.
Tikiuos, greit vėl rasim argentininį kurminį šarvuotį.
Nutrūko tiekimas pagrindiniams varikliams.
Čia įmantrus būdas pasakyt, kad įstrigom?
Mes įstrigom.
Girdi?
Tą žiauriai baisų žemių byrėjimą?
Taip, girdžiu.
Tai argentininis kurminis šarvuotis?
Metas spaudinėt mygtukus.
Deividai, žiūrėk.
Čia tik skruzdėlė.
Labai didelė skruzdėlė.
Bet mes susitvarkysim su vienute skruzdėle. Taip, Džeine?
Jei yra viena, yra ir daugiau.
Gal per daug mus sumažinau?
- Tu sveikas? - Nežinojau, kad skruzdės stiprios.
Gal ir mažos, bet be galo stiprios.
Pakelia virš dešimt kartų už save sunkesnius daiktus.
O dirbdamos išvien yra dar stipresnės.
Gali nė nepasakot.
Kadangi dar neradom savo šarvuočio,
gal galėtume išgelbėt sodą suvienydami jėgas kaip skruzdės.
Sukandžiodami darbininkus?
Ne visai. Einam. Turim grįžt į lauką.
Ei, pabandysiu kai ką persodint savo bute.
Ačiū. Ir žinau, jog sakėt, kad daug žmonių nori išnaikint sodą,
bet esu tikra, kad daugelis to nenori.
Aha, aš nenoriu.
Džeinė, Žilabarzdis nenori.
Norėčiau, kad to pakaktų.
Ir kad žaislų balsai skaitytųsi.
Žmonės persigalvotų, jei žinotų,
ką jų sprendimas padarys čia gyvenantiems gyvūnams.
Žiūrėkit.
„Gamta nugalės, jei suteiksim jai progą.“
Džeinės Gudal žodžiai.
Anisa, kaip suteikti progą šiam sodui?
Juk galim ką nors padaryt.
Turbūt galėtumėt rašyt peticiją.
Taip ir žinojau. Peticija. Na žinoma.
Kas ta peticija?
Tai prašymas ką nors keisti.
Paprašai žmonių ją pasirašyti. Kuo daugiau parašų surenki,
tuo veiksmingesnė peticija.
Jei daugiau nei pusė kooperatyvo narių pasirašys peticiją dėl sodo išsaugojimo,
- tada aš… - Nutrauksit šią veiklą?
Taip, bet nėra lengva perkalbėti…
Gausim visų parašus.
…žmones.
Be to, reikėtų žmonių, kurie padėtų rūpintis sodu.
- Vis dar neturim tam pinigų. - Mes ką nors sugalvosim.
Greitai.
Sveiki, pone Džinai.
Išklausytumėte apie peticiją dėl sodo?
IŠSAUGOKIME SODĄ
Jei truputį pasistengsime, išsaugosime sodą.
Sode nesysiojam, Mopsiau.
Tai visi tie vargšai gyvūnėliai įstrigtų?
Ir vabzdžiai.
Na, man vabzdžiai nelabai rūpi.
Bet daugiausia gyvūnai.
Na, jei dėl gyvūnų, tai tikrai pasirašysiu.
Nesijaudinkit. Neprašysim dainuot.
Tik norim jūsų parašo, kad galėtume išgelbėt sodą.
Ir argentininius kurminius šarvuočius.
Įsivaizduokit. Tūnot sau po žeme,
nesikišat kur nereikia, ir staiga nei iš šio nei iš to
darbininkai ima kast jūsų namus ir viską griaut.
„Ne! Gelbėkit!“
Gamta nugalės, jei suteiksim jai progą.
Gaila, kad seniau to nežinojau.
Žinoma. Mielai padėsim išsaugot sodą.
- Mėgstat sodininkauti? - Ir savanoriauti?
- Taip. - Man patinka.
Sveiki, ponia…
- Garsija. - Ponia Garsija.
Aš Džeinė, renku parašus,
kad sustabdytume sodo naikinimą.
Nejaugi? Turit pakankamai pinigų, kad jį atnaujintumėt ir prižiūrėtumėt?
Džiugu, kad klausiat. Įrengsime natūralų sodą,
kuriam nereikia daug darbo.
Leisim žolei želti, per daug nesirūpinsim dėl piktžolių.
Net turime sąrašą su savanoriais, kurie padės.
Ar pasirašysite mūsų peticiją?
Su malonumu.
Ir savanoriausite?
Nemanau.
Bet turiu nuostabią dukrą, kuri mielai padės.
Palaukit. Stop!
Anisa, surinkom!
Ką surinkot?
- Peticijos parašus. - Visi norime išsaugoti sodą,
jį prižiūrės savanoriai.
Jums dar trūksta vieno parašo.
Prašom. Dabar surinkot visus.
Sodas lieka.
Eina sau.
Įkalbėjot poną Džiną?
Jis net pažadėjo padėt sodo komitetui.
Mes visi pasirūpinsime sodu.
Pažadu.
Gerai padirbėjot, vaikiai.
Žinot, nesiliauju galvojusi apie požeminius gyventojus.
Turbūt jiems, kaip ir mums, reikia namų.
Štai ko reikia argentininiam kurminiam šarvuočiui. Namų.
Kurie būtų toli nuo kelių ir statybviečių.
Jei rasim namus, gal sužinosim, kuo jis minta.
- Laikas grįžt prie misijos. - Varom.
Jei norim pabėgt nuo skruzdžių ir rast argentininį kurminį šarvuotį,
turim sutvarkyt energijos tiekimą į variklius.
Klausau, kapitone.
Energija varikliuose - 75 %.
Aštuoniasdešimt. Šimtas procentų. Gerai.
Tvarka. Varyk iki dugno.
Kažkas ateina iš priekio, Džeine.
Visu greičiu į priekį.
Atgal! Visu greičiu atgal.
- Per daug skruzdėlių. - Mes vidury skruzdėlių kolonijos.
Atgal!
Už mūsų - dar vienas akmuo.
O prieky - piktos skruzdės.
Mes apsupti.
Argentininis kurminis šarvuotis.
Jis mus išgelbėjo. Ir jis minta skruzdėlėmis.
Misija įvykdyta.
Ar žinai, kaip retai galima tai išvyst?
Rečiau nei pasakų būtybes?
Gal ne taip retai.
Kodėl jis sustojo?
Nes grįžo namo.
Klausyk, Deividai.
Nėra mašinų. Nėra kelio. Nėra statybų.
Nieko.
O jo maistas, skruzdės, visai čia pat.
Dabar, kai žinom, kad šie šarvuočiai
gyvena šalia maisto, galim sužinot daugiau.
- Ir apsaugot juos. - Teisingai.
Leiskim jam miegoti.
Saldžių sapnų.
Žinot, man patinka, kad nekasam gamtai duobės, o kasinėjam sodą.
Pastebėjau žodžių žaismą.
Kas negerai, Džeine?
Džiaugiuos, kad išsaugojom sodą,
bet nerimauju dėl argentininio kurminio šarvuočio.
Kas tas argentininis kurminis šarvuotis? Pirmąkart girdžiu.
Daug kas jų nežino.
Šaunus šarvuotis, atrodantis kaip kurmis su rausvu sušiu ant nugaros.
Jis ėda skruzdes ir rausia tunelius.
Tai nykstanti rūšis.
Ne tik peticijos gali įnešti pokyčių.
Taip pat naudinga kalbėtis su žmonėm.
Čia panašiai kaip su vabzdžiais ir gyvūnais sodo žemėj.
Jei žmonės nekalbės apie juos, nežinos, kad jiems reikia padėt.
Jūs teisi, Anisa.
Deividai, argentininio kurminio šarvuočio misija dar nebaigta.
Nebaigta?
Mes grįšim padėt sode, Anisa.
Eime.
Iki.
Iki!
Ateinu.
Ar žinote, kad gamta nugalės, jei suteiksim jai progą?
Nugalėt gali ir šis šarvuotis.
Šiai nykstančiai rūšiai reikia mūsų pagalbos.
Na, kuo galėčiau padėti?
Išsaugokime šarvuočius.
Mama, gali įleist Deividą? Jis vėluoja.
Kur?
- Į skambutį su Mariela Superina. - Kas ji?
Argentininių kurminių šarvuočių ekspertė.
Ji gyvena Argentinoje ir dabar mums skambina.
Gerai, skubu.
Sveiki, Mariela.
Sveika, Džeine.
Kur Deividas?
Mes ką pasakojom kaimynams apie kurminius šarvuočius.
Atsiprašau, kad vėluoju. Mes turim daug kaimynų.
Per misiją sekdami šarvuotį po žeme supratom, kad dauguma žmonių
nėra girdėję apie šią rūšį.
Tai bent nuotykis. Ar radot argentininį kurminį šarvuotį?
Radom. Jis buvo mielas.
Jo ėdamos skruzdės taip nemanė, bet mums su Deividu jis mielas.
- Labai žavus. - Ar jis šitaip atrodė?
Visai taip pat.
Kodėl daugiau žmonių nekalba apie juos?
Na, parodysiu jums žemėlapį.
Jų būna tik Argentinoje ir jie gyvena po žeme,
todėl juos rasti ir tyrinėti yra be galo sudėtinga.
Kodėl angliškai jie vadinami pink fairy armadillos?
Nes, jei atvirai, man jie fėjų neprimena.
Neturi sparnų.
Šiuo atveju fair reiškia ne žodį „fėja“, o „mažas“, „menkas“,
o pink - „rausvas“, kaip ir jų šarvai.
Kodėl jie rausvi?
Šarvai yra blyškiai rausvi, nes kraujas
teka į kūną, kad palaikytų šilumą, o kai labai karšta,
kraujas tiesiog subėga į šarvus, todėl jie įgauna ryškesnę spalvą.
Jie šaunūs.
Ir kieti. Dėl šarvų.
Pagavai?
O kodėl jiems būna karšta?
Kasdami jie atsistoja ant užpakalinių kojų
ir naudojasi uodegos galiuku kaip penktąja koja,
kad galėtų stovėti ir stipriau kasti.
Neįtikėtina, kad toks mažylis taip moka.
Kasant svarbi net jų užpakalio plokštė.
Parodysiu.
Matote, kaip jis kasa?
Išstumia smėlį lauk užpakaliu.
Taip atlaisvina vietą priekyje.
Nemanau, kad mano užpakalis taip sugebėtų.
Ar visada mėgote šarvuočius?
Pirmą šarvuotį išvydau būdama 18 m.,
nė nežinojau, kad jie egzistuoja.
Praėjo trisdešimt metų ir aš toliau tyrinėju šarvuočius,
paskyriau jiems savo gyvenimą.
Šitas didžiulis.
Šarvuočiai nuostabūs.
Net mažiausi ir keisčiausi gyvūnai
nusipelno būti tyrinėjami.
Jie tiek pat svarbūs, jiems reikia pagalbos nuo grėsmių.
Kas kelia grėsmę argentininiams kurminiams šarvuočiams?
Visų pirma, juos gaudantys ir auginti norintys žmonės.
Taip pat klimato kaita, dėl kurios nyksta šarvuočių buveinė.
Jei kyla gausios liūtys, jų urveliai pritvinsta vandens.
Kaip mes galime jiems padėti?
Rūpinkitės pasaulio ir savo aplinka.
Šalia jūsų gyvena gausybė mažyčių padarėlių,
apie kuriuos gal nė nenutuokiate, tad eikite į lauką, mėgaukitės gamta,
ieškokite padarėlių ir tiesiog su džiaugsmu juos stebėkite.
Nesineškite jų namo.
Laukinių gyvūnų negalima augint kaip naminių.
Tikrai padarysim taip, kaip sakote.
Žinoma. Noriu, kad jie gyventų amžinai.
Dėkoju, kad kalbėjotės su mumis apie šiuos šarvuočius, Mariela.
Ačiū jums.
Ir atminkit: laikykite juos širdyje, bet palikite gamtoje.
- Ate! - Ate, Mariela!
Pala, čia skruzdėlė?
Jos mus surado!
Greičiau į rausimo mašiną.
Išvertė Kristina Čeidaitė