"Chlamyphorus truncatus".
Sirmbārdi, tu ko redzi?
Mēs gaidām jau mūžību, Džeina, un joprojām nekā.
Kaut kas tomēr ir.
Sasveicinies ar Chlamyphorus truncatus.
Sveiks, Chlamyphorus "tran-kaktus"!
Vai arī - sveiks, sārtais bruņnesi!
Drīzāk - ardievu, sārtais bruņnesi!
Tam virsū brauc mašīna!
Nost no ceļa!
Daudz netrūka.
Pavisam maz.
Skaties, tagad sārtais bruņnesis rokas zemē.
Ieslēdzu pārtveršanas režīmu.
Man patīk mūsu jaunā pazemes rakšanas mašīna.
Skat, cik daudz pogu!
Pī, pī, pū, pū, pū!
Pī, pū, pī-pī… Ciparnīca.
Neaiztiec ciparnīcu, Deivid!
Mēs samazinājāmies, lai sekotu Chlamyphorus truncatus.
Nebūtu labi izpētes vidū atgriezties pilnā izmērā.
Es ceru, ka bruņnesis nekur tālu nebūs aiznesies.
Vai saprati?
Jā.
Sārtais bruņnesis ir ātrs.
Tie zvēriņi neizskatās pēc bruņiniekiem.
Vairāk atgādina kāmīšus ar suši uz muguras.
Tas suši ir viņu čaula, un viņi tiešām izskatās pēc kāmjiem.
Visiem bruņnešiem ir čaula, bet sārtie bruņneši ir vismazākie.
Mēs par tiem zinām maz.
Tos ir ļoti grūti atrast, un pārsvarā tie uzturas pazemē.
Tad kā šis gadījās uz ceļa?
Labs jautājums.
Varbūt nespēja izrakties caur betonu vai varbūt meklēja ēdienu?
Tu domā, ka tas ir puika, jo bruņnešu zēni ir lielāki par meitenēm?
Vēl viens labs jautājums. Mēs to nezinām. Lūk, cik maz mēs zinām.
Skeners rāda, ka tas ir puika.
Pēdējais jautājums: kāds tieši ir mūsu šīsdienas uzdevums?
Mūsu uzdevums ir noskaidrot, ko tie ēd.
Šķiet diezgan vienkārši.
Ar šiem draudziņiem nekas nav vienkārši.
Bet, ja sapratīsim, ko tie ēd…
-Varēsim tiem palīdzēt? -Tieši tā.
-To visu izraka tas zvēriņš? -Es nezinu.
Daudzi dzīvnieki rok zemē tuneļus, piemēram, kukaiņi, vardes,
truši, pūces, lapsas, pingvīni, vom…
-Vai tas saraksts ir garš? -Vombati. Un jā, garš.
Mums zem kājām ir vesela pasaule, par ko vairums cilvēku pat nenojauš.
Un tur ir daļa no tās pasaules.
Viņš nāk šurp.
-Un viņš iet prom. -Viņš bēg.
Deivid, mums jāpalielina urbšanas ātrums.
Džeina, nedomāju, ka urbšana mums palīdzēs viņu notvert.
Urbšana ir smalks veids, kā pateikt "rakšana".
Tāpat kā dzīvnieku zinātniskie nosaukumi…
-Ko? -Neko.
Palielinu urbšanas ātrumu.
Priekšā akmens!
-Sākt izvairīšanās manevrus! -Ko?
Smalks veids, kā pateikt: "Mainām virzienu!"
Tur jau viņš ir!
Vēl viens akmens!
Mainām virzienu pēc trim, divām, vienas!
Viņš ir pārāk ātrs. Ja viņu neredzēsim, kā noskaidrosim, ko viņš ēd?
Ceļa beigas!
Slikta vārdu izvēle, Džeina!
Slikta vārdu izvēle!
Mēs bijām tik tuvu!
Tik tuvu, lai kļūtu plakani kā pankūkas vai dubļu plāceņi.
Vai kā izrullēti multeņu tēli…
Es sapratu.
Kā lai sekojam tam žiglajam bruņnesim?
Un tiekam garām akmeņiem?
Iesim augšā un pārdomāsim savu plānu.
Varbūt nākamreiz Sirmbārdis var būt tas, kuru gandrīz saplacina?
Pag, kas tā par skaņu?
Sirmbārdi, kāp opā!
Kas te notiek?
Anīsa!
Sveika, Džeina! Sveiks, Deivid!
Kāpēc te ir strādnieki?
Kaut man nebūtu jums tas jāsaka, bet kooperatīvs likvidē dārzu
vai vismaz to, ko mēs saucām par dārzu.
-Ko? -Jā.
Arī man tas nepatīk, bet ēkai nav naudas, lai algotu dārznieku,
un - paskatieties paši.
Viņi likvidēs kokus un visu pārējo?
Teritorija ir jāattīra,
lai nobruģētu zemi ar tām akmens plāksnēm.
Nobruģēt zemi? Nocirst kokus?
-Viņi to nedrīkst. -Diemžēl drīkst.
Bet kā tad ar vāverēm un putniem, un jenotiem, kas dzīvo kokos?
Un kā ar visiem kukaiņiem un dzīvniekiem, kas dzīvo pazemē?
Viņi tiks iesprostoti zem akmeņiem.
Dārzs ir nevis jāiznīcina, bet jāatjauno.
Un tas prasa laiku, naudu un cilvēkus, kas vēlas to darīt.
Man tas nepatīk tikpat ļoti kā jums,
taču lielākā daļa kooperatīva biedru nobalsoja par bruģi dārza vietā.
Mēs tur neko nevaram darīt.
Man žēl.
Neviens mūsos neklausīsies, Džeina.
Tad panāksim, ka ieklausās.
Nespēju noticēt!
Sveika arī tu!
Mammu, man ir briesmīgas ziņas.
Vai tu kaut ko izdarīji?
Vēl ne.
Bet mēs tikko uzzinājām, ka tiks iznīcināts dārzs.
Un joprojām neesam noskaidrojuši, ko ēd sārtie bruņneši.
Tas kaut kā ir saistīts?
Dabā viss ir saistīts.
Sārtie bruņneši rok alas un dzīvo pazemē.
Dārza nobruģēšana kaitēs kukaiņiem un dzīvniekiem, kas dzīvo pazemē.
-Skaidrs. It kā. -Es nesaprotu.
Kurš gan gribētu tā izrīkoties?
Džeina.
-Kas tie par cilvēkiem, kas iznīcina dabu? -Džeina.
Nespēju iedomāties, kāpēc lai kāds piekristu nocirst kokus
un nonāvēt augus.
Arī tie ir dzīvi.
Džeina!
Mamm, vai tu gribi kaut ko pateikt?
Tā vecā dārza labiekārtošana un uzturēšana prasa naudu,
un ēkas budžets ir ierobežots.
Nauda ir vajadzīga arī citām lietām.
Mums ir pienākums rūpēties par dabu.
Mums arī ir pienākums rūpēties par cilvēkiem, kas dzīvo šajā ēkā.
Jumts tek. Ir tualetes, kas nenoskalojas,
un pusei ēkas joprojām nedarbojas apkure.
Tu balsoji par dārza likvidēšanu?
Es balsoju, lai būtu droša, ka šoziem mums būs apkure.
Mamm, dārzi nespēj sevi aizstāvēt.
Ja vien tajos neaug tie augi, kas ēd kukaiņus.
Bet diez vai tie aug šajā pasaules daļā, tāpēc…
Paldies, Deivid.
Es aiziešu uz tualeti.
Cilvēki par dārza likvidēšanu nebalsoja tāpēc, ka ienīstu dabu.
Viņiem bija jāizdara smaga izvēle.
Mēs varējām vai nu visam atņemt mazumiņu naudas,
vai arī izdarīt vienu lielu izvēli.
Kāpēc man ir sajūta, ka tu vairs neklausies?
Mazumiņš.
Deivid, sārtais bruņnesis pazemē varēja apiet akmeņus,
jo ir mazāks par rakšanas mašīnu, vai ne?
Un?
Tātad, ja gribam turēties līdzi sārtajam bruņnesim un tikt garām akmeņiem,
mums jākļūst vēl mazākiem, nekā bijām.
Bet kā tad ar dārza glābšanu?
Es nezinu, kā lai to izdara. Pagaidām.
Bet, ja spēsim turēties līdzi sārtajam bruņnesim,
uzzināsim, ko viņš ēd.
Un varbūt tas palīdzēs pasargāt dzīvniekus,
kas dzīvo pazemē dārzā.
Kas tur skan?
Nedrīkstam zaudēt ne mirkli.
Mums jātiek garām tam milzīgajam akmenim.
Ķeros klāt. Sagatavojies.
Mēs saruksim pat vēl mazāki par sārto bruņnesi.
Šādā izmērā tikt cauri zemei ir daudz vieglāk.
Ceru, ka drīz atradīsim sārto bruņnesi.
Tikko izslēdzās visi galvenie dzinēji.
Tas ir smalks veids, kā pateikt "esam iestrēguši"?
Esam iestrēguši.
Vai tu to dzirdēji?
To superbaiso skrapstoņu?
Jā, dzirdu.
Domā, tas ir sārtais bruņnesis?
Laiks nospiest dažas pogas.
Pī, pī, pī, pī…
Deivid, skaties!
Tā ir tikai skudra.
Ļoti, ļoti liela skudra.
Bet mēs taču tiksim galā ar vienu skudru. Vai ne, Džeina?
Kur viena skudra, tur vienmēr ir vēl citas.
Varbūt es mūs samazināju par daudz?
-Viss labi? -Nezināju, ka skudras ir tik stipras.
Skudras ir mazas, bet ļoti stipras.
Var pacelt desmitreiz lielāku smagumu, nekā pašas sver.
Un, darbojoties kopā, tās ir vēl stiprākas.
Šaubu nav.
Tā kā sārto bruņnesi vēl neatradām,
varbūt varam glābt dārzu, rīkojoties kā skudras.
Kožot strādniekiem?
Ne gluži. Nāc! Mums atkal jāiet ārā.
Ei! Pamēģināšu dažus pārstādīt savā dzīvoklī.
Paldies. Un es zinu - tu teici, ka daudzi grib dārzu likvidēt,
bet noteikti ir daudzi, kas negrib.
Jā, es negribu.
Džeina negrib. Sirmbārdis negrib.
Kaut ar to pietiktu!
Un plīša mantiņas balss tiktu ņemta vērā.
Ja tie, kas piekrita likvidēt dārzu, zinātu,
ko tas nodara šejienes dzīvniekiem, viņi pārdomātu.
Skaties!
"Daba var uzvarēt, ja dodam tai iespēju."
Tā teikusi Džeina Gudola.
Anīsa, kā būtu, ja mēs dotu dārzam iespēju?
Jā. Ir taču jābūt kaut kam, ko varam darīt.
Varat mēģināt uzrakstīt petīciju.
Es zināju. Petīciju. Protams.
Kas ir petīcija?
Tas ir lūgums kaut ko mainīt.
Aiciniet visus to parakstīt. Jo vairāk cilvēku to parakstīs,
jo lielāks spēks tai būs.
Ja vairāk nekā puse kooperatīva biedru parakstīs petīciju par dārza glābšanu,
-tad es… -Visu apturēsi?
Jā, bet nav viegli panākt, ka cilvēki…
Mēs savāksim parakstus.
…maina domas.
Turklāt vajag cilvēkus, kas būtu gatavi rūpēties par dārzu.
-Mums tam nav naudas. -Mēs kaut ko izdomāsim.
Ātri.
Sveiki, Džina kungs!
Vai varam parunāt par dārza petīciju?
IZGLĀBIET DĀRZU
Pieliekot nelielas pūles, mēs varētu dārzu izglābt.
Dārzā čurāt nedrīkst, Mopšuk.
Tātad visi tie nabaga zvēriņi tiktu iesprostoti?
Arī kukaiņi.
Kukaiņi man īpaši nerūp.
Pārsvarā dzīvnieki.
Ja tas ir dzīvnieku labā, protams. Katrā ziņā.
Tikai mieru. Nelūgsim dziedāt.
Mēs gribam, lai parakstāt šo - lai varam izglābt dārzu.
Un sārtos bruņnešus.
Padomājiet. Jūs dzīvojaties pazemē, nevienu netraucējat, un pēkšņi
celtnieku brigāde izrakņā jūsu mājvietu un visu sabojā.
"Nē! Palīgā!"
Daba var uzvarēt, ja dodam tai iespēju.
Kaut es par to būtu zinājis agrāk.
Protams. Mēs labprāt palīdzēsim izglābt dārzu.
-Vai jums patīk dārzkopība? -Un brīvprātīgais darbs?
-Protams. Jā. -Man patīk. Jā.
Labdien, kundze…
-Garsija. -Garsijas kundze.
Mani sauc Džeina, un es vācu parakstus, lai mūsu dārzs netiktu iznīcināts.
Tiešām? Vai jums pietiek naudas, lai to ierīkotu no jauna un uzturētu?
Prieks, ka pajautājāt. Mēs veidosim dabisku dārzu,
kas neprasa daudz darba un rūpju.
Mēs ļausim zālei augt, un mums nebūs jāuztraucas par nezālēm.
Mums pat ir saraksts ar brīvprātīgajiem, kas iesaistīsies.
Vai parakstīsiet, lūdzu, petīciju?
Labprāt.
Un brīvprātīgais darbs?
Jā, nē.
Bet man ir apbrīnojama meita, kas labprāt palīdzēs.
Pagaidiet! Beidziet!
Anīsa, mums ir!
Kas?
-Paraksti petīcijai. -Mēs visi gribam dārzu saglabāt,
un par dārzu rūpēsies brīvprātīgie.
Jums tomēr pietrūkst viena paraksta.
Lūk. Nu jums ir visi.
Dārzs tiek saglabāts.
Nevar būt!
Dabūjāt Džina kunga parakstu?
Viņš pat solīja palīdzēt dārza komitejā.
Mēs par to rūpēsimies. Mēs visi.
Es apsolu.
Labi pastrādāts, bērni.
Ziniet, nekad nebiju aizdomājusies par tiem, kas dzīvo zem zemes.
Laikam jau arī viņiem vajag mājas, vai ne?
Tieši to sārtajam bruņnesim vajag. Mājas.
Turklāt atstatu no ceļiem un būvniecības.
Ja atradīsim, varbūt noskaidrosim, ko viņš ēd.
-Laiks atgriezties pie mūsu uzdevuma. -Ejam!
Lai aizbēgtu no skudrām un atrastu sārto bruņnesi,
jāpārvirza enerģija uz galvenajiem dzinējiem.
Klausos, kapteine.
Enerģija dzinējiem - 75 %.
Astoņdesmit. Simts procenti. Labi.
Viss kārtībā. Uzgāzē!
Priekšā kaut kas ir, Džeina.
Uz priekšu - pilnā ātrumā.
Atpakaļ! Atpakaļ - pilnā ātrumā.
-Vēl vairāk skudru. Daudz vairāk skudru. -Esam skudru kolonijas vidū.
Atpakaļ, atpakaļ!
Aiz mums ir vēl viens akmens.
Un priekšā - niknas skudras.
Esam slazdā.
Sārtais bruņnesis.
Viņš mūs izglāba, un viņš ēd skudras.
Uzdevums izpildīts.
Vai zini, cik reti ko tādu var ieraudzīt?
Tikpat reti kā ieraudzīt feju?
Varbūt ne tik reti.
Kāpēc viņš apstājās?
Tāpēc, ka viņš ir mājās.
Ieklausies, Deivid.
Nekādu mašīnu. Nekāda ceļa. Nekādas būvniecības.
Nekā.
Bet viņš ir tuvu savai barībai - skudrām.
Tagad, kad zinām, ka sārtie bruņneši
dzīvo tuvu barošanās vietai, varam tos labāk izpētīt.
-Un pasargāt. -Tieši tā.
Centīsimies nepamodināt.
Arlabunakti!
Ziniet, jāsaka, es tiešām esmu aizrakusies līdz domai, ka dodam dabai iespēju.
Es sapratu joku.
Kas noticis, Džeina?
Man prieks, ka izglābām dārzu, bet es tiešām raizējos par sārto bruņnesi.
Par… Kas ir sārtais bruņnesis? Neesmu par tādu dzirdējusi.
Vairums cilvēku nav dzirdējuši.
Foršs bruņnesis, kas izskatās pēc kāmīša ar rozā suši uz muguras.
Tas ēd skudras un rok alas.
Tā ir apdraudēta suga.
Petīcijas ir viens veids, kā sākt pārmaiņas,
bet palīdzēt var arī saruna ar cilvēkiem.
Tas ir kā ar kukaiņiem un dzīvniekiem, kas dzīvo zem dārza.
Ja par tiem nerunās, neviens nezinās, ka tiem vajag mūsu palīdzību.
Tev taisnība, Anīsa.
Deivid, sārto bruņnešu izpēte vēl nav galā.
Nav?
Kad atgriezīsimies, palīdzēsim dārzā, Anīsa.
Nāc!
Atā!
Nāku.
Vai zināt, ka daba var uzvarēt, ja dodam tai iespēju?
Tāpat kā sārtais bruņnesis.
Tā ir apdraudēta suga, kam vajag mūsu palīdzību.
Kā es varu palīdzēt?
Palīdziet glābt bruņnešus!
Mamm, vai vari ielaist Deividu? Viņš kavē.
Ko tad?
-Mūsu sarunu ar Mariellu Superīnu. -Kas viņa ir?
Sārto bruņnešu eksperte.
Viņa dzīvo Argentīnā un tagad mums zvana.
Labi. Labi, es steidzos.
Sveiki, Mariella!
Sveika, Džeina!
Kur ir Deivids?
Tikko beidzām kaimiņiem stāstīt par sārto bruņnesi.
Atvainojiet, ka nokavēju. Mums ir ļoti daudz kaimiņu.
Mēs sapratām, ka daudzi nav dzirdējuši par sārtajiem bruņnešiem,
kad sekojām vienam bruņnesim pazemē.
Izklausās pēc liela piedzīvojuma. Vai atradāt sārto bruņnesi?
Jā. Tas bija burvīgs.
Nu, skudrām, ko viņš ēda, tā nelikās, bet man un Deividam gan.
-Tik mīlīgs! -Vai viņš izskatījās šāds?
Tieši tāds.
Un kāpēc par sārtajiem bruņnešiem daudzi neko nezina?
Es jums parādīšu karti.
Tie dzīvo tikai Argentīnā, un to mājvieta ir pazemē,
tāpēc tos ir ārkārtīgi grūti atrast un izpētīt.
Kāpēc angliski tos sauc "sārtie feju bruņneši"?
Jo, godīgi sakot, tie īsti neizskatās pēc fejām.
Nav spārnu.
To angliskais nosaukums cēlies no vārdiem "fair", kas nozīmē sīks, mazs,
un "pink" to sārtās čaulas dēļ.
Kāpēc tā ir sārta?
Čaula ir bālāk sārta, kad tie iesūknē asinis
ķermenī, lai uzturētu siltumu. Un, kad ir ļoti karsti,
tie iepludina asinis čaulā un tad tā kļūst sārtāka.
Vēsā mierā.
Un reizēm karstā.
Saprati?
Kāpēc tiem kļūst karsti?
Rokot tie stāv uz pakaļkājām
un astesgalu izmanto kā piekto kāju,
tāpēc tie var pacelties stāvus un rakt ar lielāku spēku.
Apbrīnojami, ka tāds mazs radījums spēj ko tādu.
Rakšanā svarīga loma ir pat viņa dibengalam.
Es jums parādīšu.
Redzat, kā tas rok?
Un ar dibengalu aizstumj smiltis atpakaļ.
Tādējādi atbrīvojot vietu priekšā.
Diez vai mans dibens to spētu.
Jums vienmēr ir patikuši bruņneši?
Pirmo bruņnesi ieraudzīju 18 gadu vecumā,
kad pat nezināju, ka tie eksistē.
Pēc trīsdesmit gadiem es joprojām pētu bruņnešus,
un esmu tiem veltījusi visu mūžu.
Šis ir milzīgs.
Bruņneši ir tik forši.
Pat sīkākie un dīvainākā izskata dzīvnieki
ir pelnījuši, lai tos pētītu.
Arī tie ir svarīgi, un mums ir jāpalīdz novērst to, kas tiem kaitē.
Kas sārtajiem bruņnešiem kaitē?
Pirmkārt, cilvēki tos sagūsta un tur kā mājdzīvniekus.
Taču problēma ir arī klimata pārmaiņas, un tie zaudē savas dzīvotnes.
Ja ir lielākas lietavas, to alas applūst.
Kā mēs tiem varam palīdzēt?
Domājiet globāli un rīkojieties lokāli.
Jums apkārt dzīvo tik daudz sīku radībiņu,
kuras varbūt pat nezināt, tāpēc ejiet ārā, baudiet dabu,
meklējiet sīkās radībiņas un vienkārši vērojiet tās un priecājieties.
Nenesiet tās uz mājām.
Savvaļas dzīvniekus nevajadzētu turēt kā mājdzīvniekus.
Mēs noteikti ņemsim to vērā.
Katrā ziņā. Es gribu, lai tie dzīvo mūžīgi.
Liels paldies, ka pastāstījāt mums par sārtajiem bruņnešiem, Mariella.
Paldies.
Un atcerieties: paturiet tos sirdī un atstājiet savvaļā.
-Atā! -Atā, Mariella!
Pag, vai tā ir skudra?
Tās mūs atradušas!
Aši! Uz rakšanas mašīnu!
Tulkojusi Aija Apse