ДЖЕЙН
«Хламіфорус трункатус».
Сивий, бачиш щось?
Джейн, ми вже вічність чекаємо, і – нічого.
Це вже точно щось.
Привітайся з Хламіфорус трункатус.
Привіт, Хламіфорус трун-кактус.
Або – привіт, аргентинський броненосцю.
Чи – прощай, аргентинський броненосцю!
На нього мчить авто!
Скоріше з дороги!
Пощастило.
Дуже пощастило.
Дивись, аргентинський броненосець щось риє.
Рушаймо навперейми.
Нова землекопачка – просто клас.
Глянь на всі ці кнопки!
Пік, пік.
Кнопки. Шкала.
Тільки не шкала, Девіде.
Ми зменшилися, щоб іти слідом за броненосцем.
Тепер не можна повернутися до нормального розміру.
Надіюся, Хламіфорус готовий зустріти нас.
Як тобі рима?
Норм.
Аргентинський броненосець швидкий.
Вони й не схожі на броненосців.
Скоріше на хом'яків із суші на спині.
Ці суші – їхня броня. І вони таки схожі на хом'яків.
Броня є в усіх броненосців, але в аргентинських вона найтонша.
Про них мало що відомо.
Їх важко знайти, бо здебільшого вони сидять під землею.
Тоді чому цей був на дорозі?
Хороше питання.
Може, шукав їжу й уперся в бетон?
Ти кажеш, що це «він», бо самці більші за самок?
Це теж хороше питання.
Ми не знаємо. Про них мало що відомо.
Сканер повідомив, що це він.
І останнє питання: яке наше сьогоднішнє завдання?
Ми маємо з'ясувати, що вони їдять.
Не так і складно.
З цими малими створіннями все складно.
Та якщо з'ясуємо, що вони їдять…
-Зможемо їм допомогти? -Так.
-Це все він вирив? -Не знаю.
Багато які тварини риють нори: комахи, жаби,
кролі, сичі, пінгвіни і…
-Це довгий перелік? -…вомбати. Так, довгий.
У нас під ногами цілий світ,
про який більшість навіть не думає.
А він – саме з цього світу.
Он він.
-Зникає. -Тікає.
Девіде, треба збільшити швидкість до максимуму.
Джейн, навряд чи з Максом і Мумом буде краще.
Я мала на увазі «копаймо швидше».
Ох ці латинські назви…
-Що? -Нічого.
Збільшив швидкість до максимуму.
Попереду камінь!
-Обхідний маневр! -Що?
Це значить: «Спробуймо не врізатися!»
Он він!
Ще один камінь!
Уникаймо зіткнення на раз, два, три!
Якщо ми його не бачимо, як дізнаємося, що він їсть?
Смертельна небезпека!
Поганий вираз, Джейн!
Дуже поганий вираз!
Нам майже вдалося.
Майже вдалося вилізти зі шкіри. Раз і назавжди.
Як у мультиках герої вискакують зі шкіри…
Я зрозуміла.
Як нам наздогнати цього швидкого броненосця?
Або оминути камені?
Ходімо додому й складімо новий план.
Може, в новому плані зі шкіри вистрибне Сивий.
Що це за звук?
Сивий, застрибуй!
Що тут діється?
Аннісо.
Привіт, Джейн. Девід.
Чому тут ці робітники?
На жаль, мушу тобі повідомити, що кооператив відмовляється від саду,
хай що ми звемо садом.
-Що? -Розумію.
Мені це теж не подобається, та в нас нема можливості
платити садівнику, а стан саду жахливий.
Дерева й іншу зелень знищать?
Треба все прибрати,
якщо хочемо викласти весь двір бруківкою.
Викласти бруківкою? Зрубати дерева?
-Так не можна. -На жаль, можна.
А що буде з білками, птахами і єнотами, що живуть на цих деревах?
І підземними звірами й комахами?
Вони не вилізуть з-під бруківки.
Треба не нищити сад, а повернути його до життя.
Треба мати на це час і гроші, а ще – потрібні ентузіасти.
Повірте, я теж не в захваті.
Але більшість членів кооперативу за те, щоб покласти бруківку.
Ми нічого не можемо вдіяти.
Вибачте.
Джейн, нас ніхто не слухатиме.
То змусимо їх слухати.
Повірити не можу!
І тобі привіт.
Мамо, в мене жахливі новини.
Що ти накоїла?
Ще не накоїла.
Та ми щойно дізналися, що мешканці знищують сад.
А ми й досі не знаємо, що їсть аргентинський броненосець.
Це якось пов'язано?
У природі все пов'язано.
Аргентинський броненосець живе під землею.
Тому бруківка замість саду зашкодить комахам
та іншим підземним істотам.
-Розумію. Нібито. -Як це можливо?
Хто на таке здатний?
Джейн.
Яка людина хоче знищити природу?
Джейн.
Навіть не уявляю, чому хтось вирішив зрубати дерева
й усю рослинність.
Вони ж теж живі.
Джейн.
Мамо, ти хочеш мені щось сказати?
Для догляду за старим садом потрібні гроші,
а їх у бюджеті будинку недостатньо.
І вони потрібні для іншого.
Дбати про природу – наш обов'язок.
А ще наш обов'язок – дбати про людей, які тут живуть.
Дах тече, вода в туалеті погано змивається,
і в половині будинку постійно вимикається опалення.
Ти проголосувала за знищення саду?
Я проголосувала за те, щоб узимку було опалення.
Мамо, сади не можуть самі за себе постояти.
Якщо тільки в них не ростуть венерині мухоловки, які їдять мух.
Але вони, певно, в наших краях не ростуть…
Дякую, Девіде.
Мені треба в туалет.
Люди голосували за знищення саду
не тому, що ненавидять природу,
а тому, що опинилися перед важким вибором.
Ми могли відщипнути маленькі суми від різних статей бюджету,
або ліквідувати одну.
Чому мені здається, що ти мене не слухаєш?
Маленькі…
Девіде, броненосець зміг оминути каміння в тунелі,
бо був менший за нашу землекопачку?
І що?
Якщо ми хочемо не відстати від броненосця й оминути камені,
треба стати меншими, ніж ми були.
А як же порятунок саду?
Я ще не знаю, як його врятувати.
Та якщо ми вженемося за броненосцем,
з'ясуємо, що він їсть.
Можливо, тоді ми зможемо допомогти тваринам,
які живуть у саду під землею.
Що це за шум?
Не можна гаяти ні секунди.
Треба обійти цю величезну каменюку.
Обійду. Готуйся.
Ми станемо менші, ніж аргентинський броненосець.
Так значно легше пересуватися під землею.
Надіюся, ми броненосця скоро знайдемо.
Основні двигуни вимкнулися.
Хочеш сказати, що ми застрягли?
Ми застрягли.
Ти чув?
Це моторошне шкряботіння?
Так, чув.
Думаєш, це аргентинський броненосець?
Пора тиснути на кнопки.
Піп-піп…
Дивися, Девіде.
Це ж лише мураха.
Хоч і дуже велика.
Ми ж упораємося з одненькою мурахою, Джейн?
Мурахи поодинці не ходять.
Може, я перестарався зі зменшенням?
-Як ти? -Я не знав, що мурахи такі сильні.
Попри свій розмір, вони суперсильні.
Можуть підняти вдесятеро більше за свою вагу.
А коли діють разом, то стають іще сильніші.
Можеш не розповідати.
Оскільки ми ще не знайшли броненосця,
може, діймо, як мурахи, й урятуймо сад?
Покусаємо робітників?
Не зовсім. Ходімо знову надвір.
Посаджу ці рослини в себе вдома.
Дякую. Знаю, ви казали, що багато хто хоче здихатися саду,
але багато мешканців хочуть його зберегти.
Я, наприклад.
І Джейн. І Сивий.
Якби ж цього було достатньо.
І голоси іграшок рахуються.
Якби люди знали, яка доля спіткає
тварин, які тут мешкають, вони б точно передумали.
Дивіться.
«Природа переможе, якщо дати їй шанс».
Це слова Джейн Ґудолл.
Аннісо, як дати шанс цьому саду?
Щось же можна зробити.
Створіть петицію.
Точно. Петицію. Авжеж.
А що таке петиція?
Це прохання щось змінити.
Просите людей її підписати, і що більше підпише –
то більше вона матиме ваги.
Якщо переконаєте більш ніж половину мешканців
підписати петицію про порятунок саду,
-я зможу… -Покласти цьому край?
Так. Але важко переконати людей…
Ми з усіма поговоримо.
…змінити думку.
А ще нам потрібні люди, які дбатимуть про сад.
-І в нас нема грошей їм платити. -Щось придумаємо.
Швидше.
Вітаємо, містере Джин.
Послухаєте про нашу садову петицію?
ВРЯТУЙМО САД
Якщо ми трохи постараємося, зможемо врятувати сад.
Але пісяти там не можна, Паґслі.
То всі ті бідні тваринки опиняться в пастці?
І комахи теж.
До комах мені байдуже.
Здебільшого тварини.
Якщо це заради тварин – авжеж. Я підтримую.
Не бійтеся. Співати не попросимо.
Просто підпишіть тут, щоб ми могли врятувати сад.
І броненосців.
От уявіть собі. Ви сидите собі під землею,
займаєтеся своїми справами, аж раптом
будівельники починають рити землю й руйнують ваше житло.
«Ні! Рятуйте!»
Природа переможе, якщо дати їй шанс.
Це ж треба. Якби ж то я знав про це раніше.
Авжеж ми допоможемо врятувати сад.
-Ви любите працювати в саду? -Добровільно?
-Е-е, так. -Я люблю.
Вітаю, міс…
-Ґарсія. -Міс Ґарсія.
Мене звати Джейн. Я збираю підписи
проти знищення нашого саду.
Невже? А у вас достатньо грошей, щоб посадити новий і дбати про нього?
Дякую, що спитали. Ми розіб'ємо природний сад,
який не вимагатиме багато уваги.
Посіємо траву й не перейматимемося через бур'яни.
Ми навіть знайшли волонтерів для роботи в цьому саду.
То ви підпишете петицію?
Залюбки.
А волонтерити в саду будете?
Та ні.
У мене є неймовірна дочка, яка радо допоможе.
Зачекайте! Стоп!
Аннісо, ми зібрали!
Що зібрали?
-Підписи під петицією. -Усі хочуть, щоб сад залишився.
Про нього дбатимуть наші волонтери.
Вам бракує ще одного підпису.
Тепер маєте достатньо.
Ми не будемо знищувати сад.
Оце так!
Навіть містер Джин підписав?
І погодився бути в садовому комітеті.
Ми подбаємо про сад. Усі ми.
Обіцяю.
Ви молодці, діти.
Я ніколи не задумувалася, хто живе під землею.
А їм, як і нам, потрібен дім.
Ось що потрібно аргентинському броненосцю. Дім.
Бажано здаля від доріг і будівельних майданчиків.
Якщо знайдемо його, може, з'ясуємо, що він їсть.
-Повертаймося до нашого завдання. -Ходімо.
Якщо ми хочемо втекти від мурах і знайти броненосця,
треба дати живлення на головні двигуни.
Слухаюся, капітане.
Живлення двигунів: 75%.
Вісімдесят. 100%. Гаразд.
Ми готові. Вперед.
Прямо по курсу щось є, Джейн.
Повний вперед.
Назад! Повний назад.
-Ще більше мурах. -Ми в мурашиній колонії.
Назад!
За нами ще одна каменюка.
А попереду – злі мурахи.
Ми в пастці.
Аргентинський броненосець!
Він нас урятував. І він їсть мурах.
Завдання виконано.
Ти знаєш, як мало людей таке бачили?
Не більше, ніж броненосця з суші на спині.
Мабуть, таки більше.
Чому він зупинився?
Бо він удома.
Прислухайся, Девіде.
Ні машин. Ні дороги. Ні будівництва.
Нічого.
І їжа поряд – мурахи.
Тепер ми знаємо, що аргентинські броненосці
живуть поряд з тим, що їдять, і краще їх розуміємо.
-І можемо захистити. -Так.
Хай спить.
Добраніч.
Знаєте, в мені росте й буяє радість від того, що ми даємо природі шанс.
Чую рослинну метафору.
Що таке, Джейн?
Я радію, що ми врятували сад,
але тривожуся за аргентинського броненосця.
Що це за звір? Ніколи не чула.
Мало хто чув.
Це крутий броненосець, схожий на хом'яка з рожевим суші на спині.
Він їсть мурах і риє нори.
Цьому виду загрожує вимирання.
Петиції – дієвий спосіб щось змінити,
але й розмови з людьми теж ефективні.
Як у випадку з комахами й тваринами під нашим садом:
поки ви про це не заговорили, ми не знали, що треба їх рятувати.
Ваша правда, Аннісо.
Девіде, ми ще не закінчили з броненосцями.
Не закінчили?
Ми ще прийдемо допомогти в саду, Аннісо.
Швидше.
Бувайте.
Бувайте!
Іду.
Ви знали, що природа переможе, якщо дати їй шанс?
І аргентинський броненосець теж.
ХЛАМІФОРУС ТРУНКАТУС
Це зникаючий вид, якому потрібна наша допомога.
І як я можу допомогти?
ДЖЕЙН
Урятуйте броненосців.
Мамо, впустиш Девіда? Він спізнюється.
Куди?
-На дзвінок Маріелли Суперіни. -Хто це?
Знавець аргентинських броненосців.
Вона живе в Аргентині і вже нам дзвонить.
Уже йду.
Привіт, Маріелло.
Привіт, Джейн.
А де Девід?
Ми щойно закінчили розповідати сусідам про броненосців.
Вибачте за спізнення. У нас багато сусідів.
Коли ми вистежували в саду аргентинського броненосця,
зрозуміли, що про нього мало хто чув.
Оце так пригода. То ви його знайшли?
Так. Він дуже милий.
Ну, з'їдені ним мурахи так не думали, але Девід вважає, що милий.
-Дуже милий. -Він був отакий?
Точно такий.
Чому так мало людей знає про аргентинських броненосців?
Покажу вам карту.
Вони живуть лише в Аргентині, під землею,
тому їх так важко знайти й дослідити.
Знаю, їх ще звуть «рожевими феями». Чому?
Вони ж не схожі на фей.
Не мають крил.
Феями їх звуть за маленький розмір,
а рожевими – бо такого кольору їхній панцир.
А чому він рожевий?
У них блідо-рожевий панцир, коли вся кров
приливає до внутрішніх органів, щоб зігріти їх. А коли жарко,
кров приливає до панцира, й він стає темніший.
Терморегуляція.
Термопанцеризація.
Зрозуміла?
А чого їм стає жарко?
Коли броненосець риє ґрунт, він стоїть на задніх лапах
і впирається на кінчик хвоста, як на п'яту лапу,
щоб звільнити передні й копати з більшою силою.
Дивовижно, що маленьке звірятко на таке здатне.
Навіть хвостовий щит відіграє важливу роль, коли звір риє хід.
Давайте покажу.
Бачите, як він риє?
А хвостовим щитом відштовхує пісок за себе
й звільняє місце попереду.
Ого. Навряд чи я так зміг би.
Ви завжди любили броненосців?
Я вперше побачила броненосця у 18 років.
До того я й не знала про їхнє існування.
Минуло 30 років, а я все ще досліджую броненосців.
Я присвятила їм своє життя.
Який велетенський!
Круті створіння.
Навіть найменші й найдивніші звірі
варті уваги дослідників.
Вони теж важливі, і їх теж треба рятувати
від того, що завдає їм шкоди.
А що завдає шкоди аргентинським броненосцям?
Передусім – люди, які їх ловлять, щоб тримати вдома.
Ще одна проблема – зміна клімату, через яку вони втрачають домівки.
Сильні зливи затоплюють нірки.
Як ми можемо їм допомогти?
Мисліть глобально, дійте локально.
Навколо вас живе стільки крихітних тваринок,
про яких ви й не знаєте. Тож бувайте на природі, насолоджуйтеся нею,
шукайте малі створіння й вивчайте їхній спосіб життя.
Не беріть їх додому.
Диких тварин не можна тримати вдома як домашніх.
Так і будемо робити.
Згоден. Хочу, щоб вони жили завжди.
Дякуємо за розмову про аргентинських броненосців, Маріелло.
Дякую вам.
І – пам'ятайте: їхнє місце у ваших серцях і в дикій природі.
-Бувайте! -Бувайте, Маріелло!
Це що, мураха?
Вони нас знайшли!
Швидше в землекопачку!
Переклад субтитрів: Анастасія Черевко