‫בפרקים הקודמים...‬
‫אני מתמודד עם מלא דברים כרגע.‬
‫אם נתחיל משהו, אני מרגיש שאני עלול לדפוק את זה.‬
‫- אני צריך את אחותי. - היא עם ג'רמיה.‬
‫קונרד נעלם.‬
‫הוא בקאזינס. הם בדרך אליו עכשיו.‬
‫אני מעוצבן בגלל הקיץ.‬
‫בלי, היית החברה הכי טובה שלי. התמזמזנו.‬
‫ואז התמזמזת עם אחי, וכולם ציפו שאתנהג כאילו אני בסדר.‬
‫ולא הייתי.‬
‫אני שונאת שאכזבתי אותך.‬
‫ג'ר, הבית מוצע למכירה.‬
‫מה זאת אומרת, למכירה?‬
‫מה היא עושה כאן?‬
‫הקיץ שבו הפכתי ליפה‬
‫לכן לא ענית לשיחות ולסמסים שלי?‬
‫ג'ר, לא שמעת מה אמרתי?‬
‫אנחנו נאבד את הבית הזה. הבית של אימא.‬
‫- למה שאבא שלך ימכור את הבית? - הוא לא. דודה ג'וליה מוכרת.‬
‫- אחותה של סוזנה? - אחות למחצה.‬
‫מסתבר שהבית שייך לשתיהן, ואז כשאימא...‬
‫עכשיו הכול בבעלותה של דודה ג'וליה.‬
‫- תתקשר לאבא, תמצא פתרון. - נראה לך שלא התקשרתי?‬
‫מבחינה חוקית, הבית שלה.‬
‫- אז הוא יקנה אותו. - אין לו כסף!‬
‫עם בראון, הטיפול הרפואי...‬
‫אני יודע כמה עלה הטיפול הרפואי כי אני הייתי שם.‬
‫כמה זמן ידעת ולא סיפרת לי?‬
‫ג'ר, הכול קרה כל כך מהר.‬
‫התכוונתי לספר לך אחרי שאטפל בזה.‬
‫וככה אתה מטפל בזה?‬
‫- נעלם, מבריז מבי"ס... - זין על ביה"ס! לא אכפת לי.‬
‫קוני, אתה חייב לחזור או שתיכשל.‬
‫איך תהיה רופא אם תיכשל בקולג'?‬
‫אין לך מושג על מה את מדברת.‬
‫ברצינות?‬
‫נסענו לבראון כדי לבדוק מה איתך.‬
‫לא חשבתי שתעשה את החרא הזה שוב, אבל אף אחד לא מעניין אותך מלבד עצמך.‬
‫הוא אפילו לא מסתכל עליי.‬
‫סליחה אם מוזר שאני פה.‬
‫אז הבית...‬
‫מוצע למכירה.‬
‫ולג'ר אפילו לא אכפת.‬
‫מובן שאכפת לו.‬
‫אבל אכפת לו ממך יותר.‬
‫אחרי כל מה שקרה,‬
‫אתה נעלם? כלומר...‬
‫הוא חשב שקרה לך משהו רע.‬
‫שנינו חשבנו.‬
‫קיבלתי שיחה לפני יומיים.‬
‫מליאם.‬
‫הוא שאל אותי על שלט ה"למכירה" במדשאה שלנו.‬
‫חשבתי שזו אי-הבנה.‬
‫נסעתי לכאן, עקרתי את השלט המטומטם מהאדמה,‬
‫וזרקתי אותו לפח.‬
‫לראות את השלט היה כמו לאבד אותה שוב.‬
‫לא רציתי שזה יקרה לג'ר.‬
‫אשתמש בקרן שלי כמקדמה לקניית הבית.‬
‫אדבר עם אנשי הכספים של אימא שלי בבוקר.‬
‫לא התכוונתי להדאיג אף אחד.‬
‫אני מטפל בדברים. אתם יכולים ללכת.‬
‫אתה לא היחיד שאכפת לו מהבית הזה.‬
‫אם ג'ר רוצה להישאר כאן ולעזור להבין דברים, זאת החלטה שלו.‬
‫אין לך זכות לקבל אותה במקומו.‬
‫אין דבר יפה יותר מזה.‬
‫השקיעה המסוימת הזאת,‬
‫היא יפה לא פחות מכל דבר אחר בעולם הזה, פי עשרה.‬
‫לא משנה מה קרה,‬
‫אתה יכול לחוש במתח מאותו היום נסחף הרחק אל הים.‬
‫אני רוצה לשנן הכול‬
‫כי אין לדעת מתי תראה מקום בפעם האחרונה,‬
‫או אדם.‬
‫היית מצפה שמישהו כבר ימציא שיטה קלה יותר.‬
‫לולא הייתי עייף כל כך, הייתי עוזב הלילה.‬
‫אימי נהגה לארגן הכול לפני שהיינו מגיעים.‬
‫כן, התחושה בבית שונה בלעדיה.‬
‫אני עדיין כל כך כועס על קונרד.‬
‫על מה הוא מדבר בכלל עם הקטע הזה של הבית?‬
‫אני חושבת שזה אמיתי.‬
‫לעזאזל.‬
‫פשוט תישן עליה ככה, נכון?‬
‫- כן. - כן.‬
‫היי, בלי.‬
‫כן.‬
‫תודה שבאת איתי.‬
‫אני לא יודע מה קרה בינך לבין קונרד,‬
‫אבל בטח לא קל להיות פה.‬
‫אני שמח שאני לא עושה את זה לבד.‬
‫כן, גם אני שמחה שבאתי.‬
‫לילה טוב.‬
‫האמת היא שהחלק הכי קשה בשהות כאן הוא לא קונרד.‬
‫כשאני בבית, אני כמעט מסוגלת להאמין שסוזנה לא באמת נפטרה.‬
‫אבל כאן, בבית החוף, היא בכל מקום,‬
‫ובשום מקום.‬
‫עדיין מעמידה פנים שאת באולימפיאדה?‬
‫לא, הפסקתי.‬
‫כשאת שוחה,‬
‫נראה לי שאפילו לא תשימי לב אם הבית יעלה באש.‬
‫את מרוכזת כל כך במה שאת עושה. זה כאילו את במקום אחר.‬
‫זה מה שאני אוהבת בזה.‬
‫אני יודע, אבל בטוח שאין לי גישה לקרן שלי בלעדיו?‬
‫לא, אני לא...‬
‫דיברתי איתו על זה עדיין,‬
‫אבל זו לא תהיה בעיה.‬
‫הוא יתקשר בקרוב ואבקש ממנו שיאשר.‬
‫טוב.‬
‫כן. תודה.‬
‫בוקר טוב.‬
‫רוצה לדבר על תוכנית חלופית?‬
‫אין זמן לתוכנית חלופית, ג'ר.‬
‫אין זמן? בחייך. האגו שלך עד כדי כך גדול?‬
‫דודה ג'וליה כבר כאן.‬
‫- מה? - כן.‬
‫כן. היא הגיעה אתמול. היא באושן הרבור.‬
‫ראית אותה?‬
‫דיברנו בטלפון איזה חמש שניות.‬
‫היא לא טרחה לבוא ללוויה של אימא,‬
‫אבל עלתה לטיסה הראשונה כדי למכור את הבית.‬
‫אני לא מבין. למה? מה החיפזון הגדול?‬
‫לא חשוב למה.‬
‫זה לא משחק. זה עניין רציני.‬
‫אז תחזור למיטה ותן לי להתמודד עם זה.‬
‫זה היה מוצלח.‬
‫הוא כל הזמן אומר שהוא ימצא פתרון.‬
‫הוא לא מצא שום פתרון.‬
‫את יכולה לדבר איתו בהיגיון?‬
‫את היחידה שמצליחה לתקשר עם קונרד.‬
‫כבר לקחת את הטוקסידו שלך?‬
‫לא.‬
‫עדיין יש לי זמן, נכון?‬
‫הנשף רק בשניים בחודש.‬
‫באחד בחודש.‬
‫באחד בחודש?‬
‫היי, קוני.‬
‫היי, לורל.‬
‫בלי, אולי תלמדי טוב יותר בכיסא.‬
‫לא, אני חושבת טוב יותר כאן למעלה.‬
‫נצטרך להשתתף בהוצאות הסוויטה במלון עם טיילור ובן זוגה.‬
‫את מדברת על חדר במלון בנוכחותי?‬
‫אני בטח אימא מגניבה.‬
‫לא, איכס, אימא. זה כדי שנוכל לבלות אחרי.‬
‫- בסדר. - כן, לא, את יודעת את זה.‬
‫שאזמין את הטוקסידו שלך?‬
‫לא, אני אטפל בזה.‬
‫טוב.‬
‫הכול בסדר?‬
‫כן, פשוט שכחתי את התאריך.‬
‫טוב.‬
‫הרופאים של אימא שלי שוקלים לתת לה תרופות חדשות.‬
‫מה שאומר שהנוכחיות הפסיקו להשפיע.‬
‫טוב.‬
‫- מצטער, אני לא מנסה להדאיג אותך. - לא, תפסיק.‬
‫אתה יכול לדבר איתי על הכול.‬
‫בייחוד על סוזנה.‬
‫אימא שלי תמיד שוקעת בדיכאון כשסוזנה עוברת את זה,‬
‫והיא במצב רוח מספיק טוב היום כדי לחשוב שהיא מצחיקה.‬
‫אני בטוחה שהסיבה לתרופות החדשות היא שהמצב השתפר‬
‫והיא זקוקה למינון נמוך יותר או משהו.‬
‫כן.‬
‫כן. אני בטוח שאת צודקת.‬
‫לא ידעתי את זה אז, אבל כבר איבדתי אותו.‬
‫קונרד אולי הקשיב לי בשלב מסוים,‬
‫אבל אני בספק שעוד אכפת לו מדעתי.‬
‫אני רעבה. אתה רעב?‬
‫סוזנה נהגה למלא את המקום באוכל לפני שהיינו מגיעים.‬
‫אני יכול לקנות משהו.‬
‫אני יכול להכין פריטטות.‬
‫המכולת נמצאת ליד אושן הרבור.‬
‫נלך לחפש את דודה ג'וליה?‬
‫נלך לחפש את דודה ג'וליה.‬
‫יפה.‬
‫קונרד - הכול בסדר. תודה שבדקת מה המצב.‬
‫אני בדרך לתחנת הרכבת.‬
‫תכסחי להם את הצורה, או מה שאמורים לעשות בדברים האלה.‬
‫אין לי שמץ של מושג.‬
‫שמעת מבלי היום? אני מקבלת סמסים בני מילה אחת.‬
‫כן. כן. גם אני.‬
‫כדאי לי להתקשר אליה?‬
‫לא. היא בסדר, אימא.‬
‫הבוקר היא כבר עלתה לשלוש מילים,‬
‫אז היא מתעשתת.‬
‫היא בטח תחזור מטיילור בקרוב. כן?‬
‫טוב.‬
‫איעדר רק כמה ימים.‬
‫זכור, את הזבל מוציאים ביום רביעי וצריך לכסח את הדשא.‬
‫והאמת, סטיבן, יהיה נחמד אם תשים את הבגדים שלך במקום.‬
‫אני אוהב אותך, אימא.‬
‫כן, גם אני אוהבת אותך.‬
‫ביי.‬
‫תשמרי על עצמך, טוב?‬
‫תודה.‬
‫אל תשכח.‬
‫לא אשכח.‬
‫מה אתה רוצה, סטיבן?‬
‫אני נוסע לקאזינס.‬
‫רגע. חשבתי שתיתן לבלי לטפל בזה לבד.‬
‫כן, התכוונתי, אבל קונרד התקשר וביקש שאבוא.‬
‫זה הקיץ הראשון בלי אימא שלהם. הם זקוקים לי.‬
‫ואת יודעת, כשבלי עדיין עצובה בגלל קונרד,‬
‫שניהם שם ביחד, זה...‬
‫זה בעצם די מתוק מצדך.‬
‫מה תגיד ללורל?‬
‫אני לא יכולה לחפות על שניכם. אני לחוצה מזה.‬
‫לא ביקשתי ממך, בסדר?‬
‫היא נסעה למשהו שקשור לספרים.‬
‫בכל מקרה, רק רציתי ליידע אותך.‬
‫סבבה.‬
‫בעצם, אני אבוא איתך.‬
‫למה? חשבתי שאת שונאת את קאזינס.‬
‫לא, אני לא שונאת את קאזינס.‬
‫אני שונאת עשירים מעצבנים שמשאירים אותי עירומה ביער.‬
‫אבל אין סיכוי שאשאר כאן בזמן שכולכם יחד בקאזינס.‬
‫אני מניח שיש דברים גרועים יותר מאשר לחלוק בנהיגה עם מישהי.‬
‫טוב, אבל אני יוצא עכשיו, בסדר? ברצינות.‬
‫אני נשבעת שאארוז ואהיה מוכנה עד שתגיע.‬
‫עוד דבר אחד.‬
‫אשלח לך רשימה של דברים לארוז לבלי.‬
‫היא בטח באותה חולצה גדולה מהרגע שהגיעה.‬
‫- כן. בסדר. ביי. - ביי.‬
‫כן.‬
‫מה התוכנית שלנו עם ג'וליה?‬
‫מתקפת פתע? שוחד?‬
‫רצח?‬
‫חשבתי שנסתמך על נקודות החוזק שלי.‬
‫אז מתקפת קסם אישי.‬
‫- ולכן הפרחים. - בדיוק.‬
‫הלוואי שהיה לי עוד מידע, אבל היא ואימא שלי לא היו בדיוק קרובות.‬
‫בפעם האחרונה שראיתי אותה ואת סקיי, הייתי בן שבע, שמונה.‬
‫זה הרבה זמן.‬
‫כן.‬
‫אני זוכרת שסוזנה אמרה לי‬
‫שאחותה הגדולה שכנעה אותה שהיא תוכל להיות אמנית.‬
‫באמת?‬
‫אני לא זוכר עליה הרבה, אז פשוט אאלתר.‬
‫ועם קונרד,‬
‫הוא בטח בחר בדרך הכעס הצדקני כשהם דיברו.‬
‫זה בטח התקבל מדהים.‬
‫קונרד מעולם לא היה טוב בלזייף פרצוף שמח כשהוא עצוב.‬
‫נכניס גם את הבנים לכאן.‬
‫הגיע הזמן.‬
‫- אל תיראי נרגשת כל כך. - אני יודעת.‬
‫פוזות נשף?‬
‫לור, צילמת את כל הגוף, נכון?‬
‫אני רוצה את החלק האחורי של השיער של בלי, לא רק את הקדמי.‬
‫בק!‬
‫סליחה, לור, אבל את לא יודעת לצלם.‬
‫היי!‬
‫מתה על זה.‬
‫- נראה את צמידי הפרחים. - כן.‬
‫אתה...‬
‫שיט.‬
‫מה קרה?‬
‫צמיד הפרחים שלך לא אצלי.‬
‫בטח השארתי אותו במקרר שלי במעונות.‬
‫זה בסדר.‬
‫טוב, חייבים ללכת.‬
‫- נכון. - כן, חייבים.‬
‫הם צריכים ללכת. אצלם כמה תמונות אחרונות.‬
‫אסע אלייך מחר, על הבוקר.‬
‫אתה בסדר?‬
‫אני כל כך מצטער ששכחתי. הייתי צריך לזכור.‬
‫אל תדאג בקשר לפרחים. ברצינות, זה...‬
‫תצטרך להביא לי שניים בשנה הבאה כדי לפצות על זה.‬
‫אענוד אחד על כל שורש כף יד.‬
‫כל מה שאת רוצה.‬
‫- שנרקוד? - תודה.‬
‫ג'נטלמן.‬
‫תזמין את אחותי לרקוד או מה, פישר?‬
‫- רוצה לרקוד? - לא חייבים אם אתה לא רוצה.‬
‫אני שמחה שאתה כאן.‬
‫גם אני.‬
‫רוצה ללכת לאנשהו?‬
‫האפטר פארטי מתחיל רק בחצות.‬
‫נכון, לא. כלומר, רק את ואני. רוצה שנלך למקום שנוכל לדבר בו?‬
‫לא, בוא לא נלך. בוא נישאר כאן קצת.‬
‫טוב.‬
‫אולי אחזור הלילה אל ביה"ס. יש לי בחינה ביום שני וכל מיני.‬
‫זה בסדר אם לא אלך לאפטר פארטי? עדיין אקפיץ אותך.‬
‫חשבתי שתישאר לישון.‬
‫אם אשאר, אהרוס לך את הלילה. אני לא רוצה לעשות את זה.‬
‫עשיתי משהו?‬
‫בלי, נוכל בבקשה לצאת לדבר?‬
‫אני מצטער.‬
‫אני יודעת שזה קשה...‬
‫עם כל מה שקורה,‬
‫אבל, בבקשה, אל תיסגר בפניי.‬
‫אני מרגיש שאני כל הזמן מאכזב אותך.‬
‫לא אכזבת ואתה לא מאכזב.‬
‫כל מה שעשיתי היום זה לאכזב אותך. זה לא מגיע לך.‬
‫אז תפסיק להתנהג ככה ותחזור פנימה איתי.‬
‫אני לא יכול.‬
‫אני פשוט לא יכול.‬
‫בסדר. אז...‬
‫אם אתה לא תגיד את זה, אני אגיד.‬
‫להגיד מה?‬
‫שזה נגמר בינינו?‬
‫נגמר, נכון?‬
‫- בלי... - לא. די.‬
‫אל תגיד כלום.‬
‫בלי, אל תשאירי את המצב ככה.‬
‫אתה, אתה זה שמשאיר את המצב ככה.‬
‫לא, לא.‬
‫בלי, חכי.‬
‫לא...‬
‫חכי!‬
‫זה בסדר. בואי.‬
‫קונרד מרחיק מעצמו אנשים כשהוא זקוק להם יותר מכול.‬
‫יש גבול למספר הפעמים שתסכים שירחיקו אותך.‬
‫הוא פאקינג מתיש.‬
‫כן.‬
‫- טוב. - טוב.‬
‫מוכן?‬
‫אנחנו נצליח.‬
‫כן.‬
‫טוב.‬
‫אפשר לעזור לכם?‬
‫דודה ג'וליה! אלוהים.‬
‫קונרד אמר שאת פה. מזמן לא נפגשנו. רציתי להגיד שלום.‬
‫- ג'רמיה. - כן.‬
‫- ו... - בלי קונקלין. איזבל.‬
‫הבת של לורל פארק. החברה הכי טובה של סוזנה?‬
‫נכון. סליחה.‬
‫- מזמן לא נפגשנו. - כן.‬
‫ירשת את העיניים של אבא שלי.‬
‫הבאתי לך את ההורטנזיות האלה מהגינה של אימא שלי.‬
‫תהיתי אם יש לך רגע לדבר?‬
‫זה על הבית?‬
‫- כן. - אני מצטערת.‬
‫החלטתי להתקדם עם המכירה.‬
‫מחר יהיה בית פתוח.‬
‫כלומר... את בטח יודעת עד כמה‬
‫הבית חשוב לג'רמיה, קונרד, לי ולמשפחתי.‬
‫בילית שם בקיץ בילדות, נכון?‬
‫בכמה, כן.‬
‫כן. כלומר, אז...‬
‫למה את רוצה לוותר על מקום קסום כל כך?‬
‫אני זוכרת שסוזנה קראה לו כך.‬
‫אני לא מבין איך את יכולה להיפטר ממשהו שאחותך אהבה כל כך.‬
‫זה לא אישי.‬
‫כן, אני בטוח.‬
‫אתה מציע שאני אתן לכם את הבית במתנה?‬
‫- הוא שלנו... - מובן שלא.‬
‫אתה ואחיך צריכים לפתור את זה עם אביכם.‬
‫ודאי יש לכם המשאבים,‬
‫אבל אני לא יכולה לדחות את המכירה עד שאתם תתארגנו.‬
‫אני חייבת לחזור לעבודה בעוד שבוע. גם ככה בקושי השגתי חופש.‬
‫לכן לא הגעת להלוויה?‬
‫משהו כזה.‬
‫- אימא? - כן? היי.‬
‫ג'רמיה?‬
‫סקיי, לא ידעתי שאת כאן.‬
‫זאת בלי.‬
‫אימא שלה ואימא שלי היו חברות הכי טובות.‬
‫חשבתי שאת עובדת על הסיור הווירטואלי בבית הפתוח.‬
‫- בדיוק סיימתי, אז כן. - טוב. נלך לאכול.‬
‫תודה שקפצתם לביקור.‬
‫אל תשכחי את הפרחים שלך.‬
‫תודה.‬
‫- קחי אותם. - ביי.‬
‫- יום טוב. - נחמד לראות אתכם.‬
‫אז...‬
‫על מה אתה חושב עכשיו?‬
‫שאני אידיוט אם חשבתי שאוכל לשנות את דעתה של ג'וליה.‬
‫היית חייב לנסות.‬
‫עכשיו השאלה היא אם קונרד יצליח‬
‫לשכנע את אבא לקחת מהקרן שלו.‬
‫זה יצליח בגדול.‬
‫המצב ביניהם עדיין גרוע?‬
‫אתה וקונרד צריכים לדבר עם אבא שלכם ביחד.‬
‫לא, הוא ינסה לעשות את זה לבד ונמאס לי לריב איתו.‬
‫בסדר, אז לא.‬
‫כלומר, כשאדם פה,‬
‫שניכם צריכים להיות באותו צד.‬
‫אנסה.‬
‫חדשות רעות?‬
‫לא, זו רק שיחה קבוצתית של בנות הכדורעף.‬
‫כל הדברים שצריך להביא למחנה בשבוע הבא.‬
‫- לא נראה שאת מחכה לזה. - כן...‬
‫פשוט, עברה עליי שנה לא משהו.‬
‫לקחו ממני את תפקיד הקפטן.‬
‫די חטפתי קריזה על כולם בתחרות האזורית.‬
‫את די מרושעת כשאת משחקת כדורעף.‬
‫אני אוהבת לנצח.‬
‫תאמיני לי, אני מודע לזה.‬
‫זאת לא הרוח הלוהטת, התחרותית והחצופה‬
‫שמחפשים אצל קפטן בכדורעף?‬
‫- בדרך כלל, כן. - אבל...‬
‫אבל פיגרנו בשש נקודות מול קבוצה איומה,‬
‫היה חם בטירוף במגרש שלהם וכל החבטות שלי כל הזמן נתקעו ברשת.‬
‫לא הצלחתי להתרכז. כלומר...‬
‫לא הפסקתי לחשוב על סוזנה.‬
‫ואני פשוט...‬
‫ירדתי מהפסים.‬
‫אני מבין את זה.‬
‫כן, אז די הבטחתי לטיילור שאשתתף במחנה הכדורעף.‬
‫אבל מי יודע? אולי זה היה רעיון גרוע.‬
‫לא, תשתתפי במחנה, טוב?‬
‫אם אני אתמודד עם קונרד,‬
‫את תתמכי בקבוצה שלך. סגרנו?‬
‫- סגרנו. - כן.‬
‫באמת התגעגעתי אליך, ג'ר.‬
‫מיילו - אציל את בלי. -טוב. סעי בזהירות.‬
‫- עיניים לכביש. - בחייך.‬
‫- ראיתי אותך מסתכל בטלפון שלי. - אל תחמיאי לעצמך.‬
‫מה שתגיד. הסתכלת בטלפון שלי.‬
‫את בטוחה שלמיילו אין בעיה שתבואי?‬
‫בטח. למה שתהיה לו?‬
‫בגלל...‬
‫הקיץ שעבר.‬
‫הקיץ שעבר?‬
‫כי התנשקנו איזה שתי שניות?‬
‫לא. הוא בסדר.‬
‫- הוא מוסר ד"ש. - כן, בטח.‬
‫מה זאת אומרת, כן בטח? "תמסרי לסטיב-או ד"ש."‬
‫בסדר. את אמרת לי, "עיניים לכביש".‬
‫- אתה מוכן לא לצעוק עליי? - אני לא...‬
‫כמה זמן? עזרי לי‬
‫לדבר עם החברה.‬
‫זה ייקח כמה זמן שזה ייקח.‬
‫בלי היא החברה הכי טובה שלי והיא זקוקה לי.‬
‫גם אני זקוק לך, מותק.‬
‫הכול טוב?‬
‫כן.‬
‫האם מר "אני לא מאמין בקולג'" חווה משבר קיומי?‬
‫הוא בכלל יודע מה המשמעות של "קיומי"?‬
‫הוא בטח חושב שפסיכומטרי מאבחן פסיכים.‬
‫שומע? לא כולם מודדים ערך של אנשים על סמך המכללה היוקרתית שהם לומדים בה.‬
‫אתה יודע את זה, נכון?‬
‫בתי הספר האלה מלאים במניאקים שחושבים שהם מנהלים את העולם.‬
‫מצד שני, אתה הבחור שגער באחותו המתאבלת מול מסיבה שלמה,‬
‫אז אני לא יודעת, נראה לי שתתאים בול.‬
‫לא גערתי בה.‬
‫כן, די גערת בה.‬
‫נסעתם למכולת?‬
‫חשבנו לנסוע, אבל אז החלטנו לא להקשיב לך.‬
‫לא רק קנינו מצרכים.‬
‫האמת שנסענו לבקר את דודה ג'וליה.‬
‫איך הלך?‬
‫לא משהו.‬
‫- דיברת כבר עם אבא? - לא.‬
‫אכניס את אלה.‬
‫תודה.‬
‫איך היו הגלים?‬
‫סוער בשובר הגלים.‬
‫אולי עדיף ללכת בהמשך, אחרי שיירגע?‬
‫בסדר.‬
‫היי, תקשיב...‬
‫אני רוצה להיות נוכח כשתדבר עם אבא. היחסים בינינו השתפרו לאחרונה.‬
‫כשהוא יראה כמה אנחנו נלהבים לגבי הבית, הוא ייאלץ לתת לנו להשתמש בקרנות שלנו.‬
‫בקרנות שלנו?‬
‫תפסיק לעשות הכול לבד.‬
‫בסדר.‬
‫מגניב.‬
‫אני יכולה לנהוג בחלק האחרון, אם אתה רוצה.‬
‫תראה...‬
‫- את... - אני לא באמת חושבת שאתה אח מחורבן.‬
‫תודה רבה.‬
‫זה מגניב שאתה תלמד בפרינסטון.‬
‫עבדת ממש קשה בשביל זה.‬
‫פשוט...‬
‫לפעמים אני מרגישה שאתה חושב שאתה טוב יותר וחכם יותר מכולם.‬
‫כולל ממני.‬
‫טיילור, אני בכלל לא חושב ככה.‬
‫את אחד האנשים הכי חכמים שאני מכיר.‬
‫שיהיה. אני לגמרי כזו.‬
‫אתה יכול לומר לי למה אתה כזה מדוכא‬
‫כדי שיפסיק להיות מוזר בינינו? בבקשה?‬
‫בלי באמת חושבת שלא אכפת לי ממותה של סוזנה?‬
‫מובן שהיא לא חושבת כך.‬
‫עבר על בלי לילה ממש מחורבן.‬
‫כן, אני יודע.‬
‫כלומר, אני... מתגעגע לסוזנה, את יודעת?‬
‫אבל אני גם ממש נרגש לקראת פרינסטון.‬
‫אני מניאק?‬
‫כנראה. אבל זו לא הסיבה.‬
‫סטיבן, כולם מעבדים דברים אחרת, אתה יודע?‬
‫כלומר, המטפלת שלי אומרת שאושר ואבל יכולים להתקיים יחד.‬
‫זה בסדר גמור.‬
‫בסדר.‬
‫זה בסדר.‬
‫אני... אדבר עם בלי כשנגיע לשם.‬
‫וכיוון שאנחנו חולקים...‬
‫אני מניח שאני צריך להזכיר...‬
‫- שהם לא בדיוק יודעים שאנחנו באים. - מה?‬
‫כן, קונרד לא ממש הזמין אותי לקאזינס, אבל...‬
‫נהגנו כל היום כדי להגיע ללא הזמנה?‬
‫תראי, רציתי לתמוך בהם, אז הזמנתי את עצמי. אני מצטער.‬
‫אני מבינה את זה.‬
‫מה שלא יקרה, בבקשה אל תיקח ללב.‬
‫אפילו אני יודעת שבני משפחת פישר משוגעים עליך, סטיבן.‬
‫בוא ניסע.‬
‫בנוסף, מבוא-להתייצבות-ללא-הזמנה, חייבים להביא משהו,‬
‫אז תחפש איפה לעצור.‬
‫אל תשני את כוונון המושב שלי!‬
‫המכונית היא...‬
‫זו לא המכונית. זאת את.‬
‫- אל תאשימי את המכונית. - אני לא אשמה.‬
‫- אבא אמור להתקשר בקרוב. - כן.‬
‫אתם רוצים לדבר איתו לבד?‬
‫לא, תישארי. עזרת לנו להגיע עד כאן.‬
‫ובנוסף, זה הבית שלך לא פחות מאשר שלנו.‬
‫אבא נייד‬
‫אבא, היי.‬
‫היי, קון, יש לי ממש כמה דקות.‬
‫היי, אבא.‬
‫ג'ר? גם אתה בקאזינס?‬
‫כן, הגעתי אתמול בלילה.‬
‫תראו, קיבלתי פנייה מהבנק‬
‫שאתם מנסים להשיג גישה לקרן שלכם.‬
‫זה לא יקרה.‬
‫אז כבר החלטת?‬
‫הכסף הזה מיועד לעתיד שלכם, לא לבזבוז על בית על החוף.‬
‫- זה לא סתם בית, אבא. - אתה רוצה שאתחנן, אבא? כי אתחנן.‬
‫השיחה הגיעה מוקדם בבוקר.‬
‫"לכל זמן ועת‬
‫"לכל חפץ תחת השמיים."‬
‫הייתי צריכה לדעת שאלו חדשות רעות.‬
‫חדשות רעות הן הסוג היחיד שלא דוחים את מסירתן.‬
‫"עת למות, עת לטעת‬
‫"ועת לעקור נטוע."‬
‫הלוויה הייתה כפי שחשבתי שתהיה.‬
‫הספד מפי כומר שלא פגש אותה מעולם.‬
‫אנשים מתייפחים שבקושי הכירו אותה.‬
‫לנצח בליבנו‬
‫זה היה בדיוק מה שציפיתי, חוץ מ...‬
‫זה היה השיר שהיא תמיד ביקשה שאנגן לה.‬
‫סליחה.‬
‫הבטחתי לעצמי באותו רגע.‬
‫לא אמוש מצדו עד סוף היום.‬
‫הוא יזדקק לי.‬
‫תודה שבאת.‬
‫מעניין מה שלום מר פישר.‬
‫קונרד נסע לכאן איתך?‬
‫אני לא יודע.‬
‫תודה שבאת.‬
‫היי, ג'ר.‬
‫- סליחה על ההפרעה. אפשר לדבר רגע? - כן.‬
‫בבקשה.‬
‫אם אתה רוצה לעלות, אני יכולה להביא לך צלחת עם אוכל.‬
‫- לא, זה בסדר. - לא, זאת לא בעיה.‬
‫טוב. תודה.‬
‫השמלה הזאת קטנה מדי.‬
‫למה לא לבשת את זאת ששמתי על מיטתך?‬
‫סוזנה הכי אהבה אותה. לבשתי אותה בשבילה.‬
‫צלחת אחת עבור ג'ר, נכון?‬
‫- כן. - פשוט אעלה לו אותה.‬
‫בסדר, כן. תגיד לו שאני תכף עולה.‬
‫היי, בל. איך את מחזיקה מעמד?‬
‫אני בסדר. ראית את קונרד איפשהו?‬
‫אני חושב שראיתי אותו הולך לחדר המשחקים.‬
‫כן? טוב, תודה.‬
‫- טוב. - כן.‬
‫היי. זה בשבילנו?‬
‫תודה.‬
‫בלי.‬
‫בלי, חכי.‬
‫- בלי, חכי. - מה אתה רוצה? עזוב אותי.‬
‫בלי, זאת בסך הכול אוברי.‬
‫מצטערת שהפרעתי לרגע הקטן שלכם.‬
‫היא עזרה לי.‬
‫אז תקבל את עזרתה, אבל לא את עזרתי?‬
‫הבנתי. טוב לדעת איפה אני מדורגת בקרב האקסיות שלך.‬
‫תתבגרי.‬
‫לך לעזאזל.‬
‫הייתי צריך לדעת שתהיי ככה.‬
‫למה אתה מתכוון?‬
‫- תשכחי מזה. - לא. דבר. תגיד לי.‬
‫ידעתי שזה רעיון גרוע להתחיל איתך משהו.‬
‫אני לא מאמינה לך.‬
‫זו הייתה טעות ענקית.‬
‫אני שונאת אותך.‬
‫יופי.‬
‫אני לא רוצה לראות אותך שוב.‬
‫תפסיק.‬
‫לעולם לא אתן לו להשפיע עליי ככה שוב.‬
‫אני לא יכולה.‬
‫אם אתן, זה יהרוס אותי.‬
‫ביקשתי מעורכי הדין שלי שיחפשו כל פרצה בחוק אחרי הלוויה, אבל אין.‬
‫טוב? הבית שייך לג'וליה באופן חוקי.‬
‫מאז הלוויה אתה יודע שנאבד אותו?‬
‫ג'ר, אני לא האבא הרשע שלך שמנסה להרוס את חייך.‬
‫ותאמין או לא, אני נסער בדיוק כמוכם.‬
‫אלה כאלה זיבולים.‬
‫מעולם לא היה אכפת לך מהבית כי מעולם לא היה אכפת לך מאימא.‬
‫אתה יודע שזה לא נכון.‬
‫ג'ר, אתה מבין את זה, לא?‬
‫אבא, אני לא מבין למה אנחנו לא יכולים לקנות אותו מהקרן שלנו.‬
‫ונוכל למכור אותו בהמשך אם נזדקק לכסף.‬
‫לא. ג'וליה קבעה למחר בית פתוח.‬
‫אני מעריך את הניסיון כאן, אבל השיחה הזאת הסתיימה.‬
‫תוודאו שג'וליה תקבל כל מה שהיא צריכה. הבנתם?‬
‫קונרד צדק. אין טעם לדבר איתך.‬
‫הפתעה!‬
‫שיט. ידעתי שהיינו צריכים לומר להם שאנחנו באים.‬
‫לא, זה לא העניין.‬
‫אנחנו מאבדים את הבית.‬
‫מוכרים אותו.‬
‫סינדרבלי, מוכרים את הבית?‬
‫כן.‬
‫הבאתי לך אוכמניות.‬
‫אני שמחה שבאתם.‬
‫חשבתי שתהיה כאן בחוץ.‬
‫מצטער על מה שקרה הבוקר.‬
‫אני חושב שפחדתי ש...‬
‫תראו איך אני הורס הכול.‬
‫אני שמח שהיית שם כדי לדבר איתי עם אבא.‬
‫ג'וליה הייתה סיכוי קלוש, אבל חשבתי שאוכל לשכנע את אבא.‬
‫מנעת ממני לצרוח עליו, אז... זה הישג לא קטן.‬
‫אני פשוט מרגיש שכולם מתרחקים,‬
‫והבית הוא הדבר האחרון שמחבר בינינו.‬
‫לא נוותר.‬
‫נמצא פתרון אחר.‬
‫יש לך תוכנית?‬
‫לא.‬
‫עדיין לא.‬
‫נמצא פתרון ביחד. כן?‬
‫ותראה, אני לא יודע, אבל...‬
‫זה שנסתובב מחר בבית הפתוח‬
‫ונהיה קוץ בתחת זו התחלה די טובה.‬
‫אני בטוח שדודה ג'וליה תאהב את זה.‬
‫בוא נעשה בלגנים.‬
‫אז מה שלום ג'ר?‬
‫נראה לי שבסדר.‬
‫אמרתי לו שלא נוותר.‬
‫יופי...‬
‫כי לא נוותר.‬
‫יש שם ספה שלמה אחרת.‬
‫תודה, בלי.‬
‫- ...ספה גרועה. - תודה. בדיוק.‬
‫אני לא ממש יכול לערוב ל...‬
‫סטיבן, אתה במקום שלי.‬
‫היססת, פספסת. שבי על הרצפה.‬
‫- פשוט תפנה לה את המקום. - מה?‬
‫- קום מהספה. - אלוהים! בסדר.‬
‫- אלוהים. - סליחה, סטיב-או.‬
‫הזמנתי פיצה. זה ייקח 30 דקות.‬
‫אבל הזמנתי רק אחת עם אננס, אז אני אקבל שני משולשים.‬
‫ג'רמיה, נראה לי שתאכל הכול לבד.‬
‫מה...‬
‫אולי ג'וליה צדקה.‬
‫סוזנה באמת האמינה שקאזינס היה עולם פנטזיה,‬
‫אבל היא גרמה גם לי להאמין בזה, אז אולי אוכל לוודא שיישאר ככה.‬
‫- אז במה תרצו לצפות? - חשבתי על "זה קרה לילה אחד".‬
‫כן. מגניב.‬
‫זיכרון מהעבר.‬
‫זה קרה לילה אחד‬
‫קונרד!‬
‫קונרד, מה קורה?‬
‫קונרד?‬
‫תרגום כתוביות: רותי זהרן‬
‫בקרת כתוביות שקד הרטמן‬