V minulých dílech jste viděli
Susannah prý hned po mém narození
věděla, že jsem předurčená pro jejího syna.
Pro Conrada, nebo pro Jeremiaha?
Proč jsi to všechno zahodil?
Myslela jsem, že se milujeme.
Milovali jsme se.
Jsi má kamarádka.
Kdysi jsem chtěl být víc, ale čekal jsem.
-Isabel Conklinová, vezmeš si mě? -Ano.
To má být vtip?
Neber si ho. Buď se mnou.
Podívej se mi do očí a řekni mi, že ho pořád nemiluješ.
-Jeremy, miluju tebe. -Na to jsem se neptal.
Jsou to Belly a Conrad a jejich nekonečnej příběh lásky.
Proti nim jsme naprosto normální.
Pořád se k sobě vracíme.
Jako by to neskončilo.
Ale co když to nevyjde?
-Kde jsi? -Jsem v Paříži.
Jak je na tom Belly? Myslíš, že by o mně chtěla slyšet?
Musíš to risknout a zjistit to sám.
Tak trochu jsem věřila, že si k sobě znovu najdeme cestu.
Dělej, co musíš.
Nečekej, že mi to nebude vadit, ale taky to nepromarni.
LÉTO, KDY JSEM ZKRÁSNĚLA
-Ten účes ti sluší. -Díky.
Měj se.
Belly!
Conrade!
Překvapení!
Obejmi mě. Pojď sem. Ahoj!
Máš pěknej účes.
Jo, díky.
Co tu vůbec děláš?
Jo…
Promiň, bylo to trochu na poslední chvíli.
Mám konferenci v Bruselu
a ukázalo se, že z Bruselu do Paříže je to vlakem kousek.
-Jo. -Takže…
-Máš narozeniny… -Zítra.
Jo, to vím. Jen…
Konference začíná zítra.
Řekl jsem si, že se za tebou zastavím
a pak pojedu do Bruselu.
Asi máš spoustu plánů.
Jo, to mám.
To nic. Objevil jsem se ti u dveří…
V kolik ti jede vlak?
Jezdí celý den.
Chtěl jsem jet posledním.
A kdybych tě nechytil, podíval bych se po městě,
prošel se, takže v pohodě.
V osm něco mám, ale…
Do té doby můžu být s tebou.
-Jo? -Jo.
-Bude zábava hrát si zase na turistku. -Jo?
-Jo. -To by bylo skvělý.
Prima. Dám ti tašku domů
-a můžeme jít. -Dobře.
Počkej, hned se vrátím.
Dobře.
Co to sakra děláš?
Pár hodin si hraj na průvodkyni a pak ho pošli pryč.
Tady máme rajčata…
Dvacet pět.
Ahoj.
-Čau. -Jak dlouho jsi vzhůru?
Od pěti.
Ty bláho.
Připravuju čtyři chody pro 30 lidí.
Očekávají novou bostonskou kuchařskou hvězdu, takže…
Podle Taylořina nového TikToku
jsi teď nejvíc sexy kuchař na světě.
Proč jsem se nechal přemluvit?
Když ti to vyjde, nejlepší restaurace se o tebe budou prát,
abys byl jejich garde-manger.
Víš, co je garde-manger?
Ne, to nevím.
Mohla bys to vzít?
Conrad ti přeje hodně štěstí. Je v Bruselu?
Ne, je v Paříži. S Belly.
Nekecej!
Jo, nekecám.
Včera mi volal z letiště.
Nechci se ti do ničeho plést, ale…
Hele, už půl roku u tebe bydlím.
Je to v pohodě.
Tak jo. Ale jsi ty v pohodě?
Jo.
Jo, myslím, že nejhorší bylo to očekávání,
ale teď když se Belly a Conrad konečně sejdou,
není to tak zlý.
Je to pokrok?
Kdo ví?
Taky… Ne, polož to.
-Jednu. -Není to pro tebe.
Jen jednu.
Chtěl jsem ti něco říct.
Našel jsem novej gauč.
Máme gauč.
Nelíbí se ti.
Pořád si stěžuješ, jak tě z něj bolí záda,
když na něm pracuješ.
-Štve tě, že tady bydlím. -Ne.
Vybírám ti nábytek do bytu jako vůl.
Přestaň. O to nejde.
Za měsíc se stěhuju
do Kalifornie.
-Cože? -Já vím.
Dostali jsme se Stevenem spoustu kapitálu do začátku,
ale musíme se přestěhovat do San Franciska.
Ale neboj, nenechám tě na holičkách.
Denise, to ti moc přeju.
Zasloužila sis to.
-Dřela jsi na tom. -Děkuju.
Ty jo, Taylor je určitě naštvaná.
Conklin jí ještě neřekl,
že se stěhujeme do San Franciska, tak se dneska neprokecni.
Cože?
Promiň, ale cos to říkala?
-Já ho zabiju. -Taylor, prosím tě, ne.
Taky jsem zjistila, že bar na dnešek
je kompletně vytopenej,
takže je všechno asi v prdeli. Je to v prdeli!
Taylor, počkej. Mrzí mě to.
Skočím tam.
Jasně, do toho.
Já tam skočím.
Ne, je moc studená.
Co chceš ještě vidět?
Nejspíš Eiffelovku, viď?
-Jasně. -Je z ní pěkný výhled.
Ještě něco? Mohli bysme…
Père-Lachaise, kde je pohřben Jim Morrison?
-Jo, to zní skvěle. -Jo?
Já…
Často jsem si představoval,
jak tady asi žiješ.
Asi…
Udělám cokoli, ale přál bych si
vidět Paříž tak, jak ji vidíš ty.
Dobře.
Vím, kam tě vezmu.
Kam?
Uvidíš.
Kam?
Přestěhovala jsem se kvůli tomu pitomci do Bostonu,
našla si novou práci. A teď si myslí,
že se přestěhuju do Kalifornie?
To neříkal.
Nic neřekl!
Myslíš, že se se mnou chce rozejít?
-To neříkám! -Jen to řekni.
-Řekl to? -Zkusil jsem dvacet míst,
a nic.
Měly jste větší štěstí?
Ne, něco jsme řešily.
Něco najdeme.
Snažím se pochopit, proč se můj přítel tajně stěhuje.
Musím dát vařit vývar a naložit jehněčí,
aby to ladilo s přípravou mušlí,
ale je to k ničemu, když nebude kde to podávat.
Já vím, promiň.
Asi bysme to měli zrušit.
-Ne… -Ne.
Počkat. Co ten váš odporně krásnej barák u moře?
To je perfektní.
Já nevím.
Výhled jim vyrazí dech. A je tam obrovská kuchyně.
Nebyl jsem tam od té doby, co…
Jestli tam nechceš, najdeme něco jiného.
Ne, Denise, máš pravdu.
Bude to dobré pro mě i pro tu večeři.
Začnu balit.
-Tak jo. -Promluvíme si o Stevenovi.
Musíš si promluvit se Stevenem.
Promluvím si s ním.
Tak dobře.
Radši počkáme 24 hodin, jo?
Pro Jeremyho je to důležité…
Ale pro mě taky!
Když se mi to povede, šéf mě musí nechat
vést jednu z našich promo kampaní,
stačí když vymyslím, jak dostat do Cousins všechny ty influencery,
přesměrovat dodávku
a vybavení
a obsluhu.
-Sakra! -Tak jo.
Tak jo. Hele,
to zvládneš. Já ti pomůžu.
Máš pravdu.
Jsem klidná.
Soustředím se.
Jako laser. Prostě to uděláme.
Můžeme sem nahoru?
-Je to neuvěřitelný, co? -Jo.
Chodíš sem často?
Chodila jsem.
Když jsem přijela
a o všem jsem přemýšlela…
Dny byly hodně dlouhé.
A manažerka baru, kde pracuju,
jmenuje se Celine,
pracovala v téhle budově.
Ona mi řekla o téhle terase
a…
Něco na tom bylo, vidět Paříž odsud.
Jako na dlani.
Všechno mi začalo dávat smysl.
Jak to všechno…
…krásně do sebe zapadá, prostě…
-Ohromné. -Jako lidské tělo.
Když se ho snažíš pochopit orgán po orgánu,
je to sisyfovská práce, zmáhá tě to,
ale když se na něj podíváš z odstupu jako na celek
a vidíš, jak tělo skvěle funguje,
najednou to dává smysl a je to úplnej zázrak.
Ale to jsi nemyslela, viď?
-Ne, jo… -Tak jo.
Na chvíli
jsi mluvil…
Jako mimoň?
Jako když ti bylo deset.
Zdá se, že je ti tady dobře.
V Paříži.
Jo, teď se tak cítím.
-Trvalo mi to rok… -Jo?
Jo…
Musela jsem se nutit, abych vyšla z bytu
a udělala nejjednodušší věci.
-Jako co? -Třeba…
Co?
Třeba najít prášek na praní v supermarketu.
Nevěděla jsem, co je prášek na praní
a co na nádobí.
Je to těžší, než se zdá.
Musela jsem se zeptat.
Nerozuměli mé výslovnosti slova „lessive“.
Mně to zní fajn.
Ty nevíš, jak zní dobrá francouzština.
Jo, tolikrát jsem si připadala jako idiot.
Ale jednoho dne jsem přišla sem podívat se na východ slunce
a vzpomněla si na to, co jsi mi říkal o tom,
jak jsi poprvé viděl Pacifik.
Ty si to pamatuješ?
Říkals, že je to, jako bys stál na jiné planetě.
Jako by všechno bylo možné.
Tím se pro mě stala Paříž.
Bylo to fakt těžký…
Ale zvládla jsem to
a teď žiju v nejkrásnějším městě na světě.
Já věděl, že to dáš.
Jo? Jak jsi to věděl?
Prosím tě. Jak ti říkaly naše mámy?
Toulavá kočka.
To asi neměla být poklona.
Byla.
Vždycky jsi měla kuráž.
Nikdy ses nevyhýbala výzvám
Jsi soutěživá, zvlášť když máš soutěžit sama se sebou.
No tak.
Paříž nikdy neměla šanci.
Půjdeš večer se mnou?
Jestli ti něco jede později.
Jo, jede noční vlak…
Nechci ti překážet…
Nebudeš překážet.
Je to jen narozeninová večeře s přáteli.
Pojď, bude to zábava.
A bude fajn mít tam starého kamaráda.
Určitě?
Jo.
Jak to vypadá?
-Zvedneš to trochu? -Jo.
Musí to být níž.
Taylor, ochutnej to.
-Jo. -Přimělas Denise,
aby pro tebe dřela?
Myslím, že to dělá pro tebe.
-Vypadá to skvěle. -Jo.
Teď jen abych to nepodělal.
-Jaké to je? -Perfektní.
Nedala sis tam bazalkový olej.
Nevím, co chceš, Jeremy.
Chutná to jako studená rajčatová polévka. Dobrý.
-Mám všechno! -Promiň.
-Ahoj! -Čau!
Denise, potřebuju pomoct vzadu.
Jasně.
Díky za pomoc.
-Ale jasně. -Jo.
Vím, že chceš udělat dojem
-a záleží ti na tom. -Jo.
A práce je všechno, ne?
Jo.
Vypadá to skvěle.
To jsem ráda. Víš, co mi došlo?
Trávila jsem tolik času přípravami na tu večeři,
že jsem ani nemyslela na to,
jak si náš byt zařídit po svém.
Aby byl víc jako domov, víš?
Jo.
Měli bysme vymalovat obývák.
Jasně.
Měli bychom si pořídit kočku.
Kočku?
Máma mi ji nikdy nedovolila. Myslí si, že kočky jsou zákeřný.
Ale my bysme byli skvělí kočičí rodiče.
Naše kotě by bylo andílek.
Jo, rozhodně.
Ale možná bysme si to měli rozmyslet.
-Jo, rozmysli si to, vole! -Co to…
Jestli ti na tom tak záleží,
pořídíme si kočku.
Ale jsme na to připravení?
Teď na to nemám čas. Přišla jsem o obsluhu.
Co to mělo být?
Jen chvilku, slibuju.
V pohodě. Nespěchej.
Je to skvělý byt.
Díky, zdědila jsem ho po své kamarádce Gemmě.
Večer ji potkáš.
Oproti tomu starému je jako palác.
Rád poznám tvé přátele.
Moc ti to sluší.
Díky.
Hele, co jsem našel.
Pomůžu ti.
Tak jo.
Díky.
Měli bysme jít.
-Jo. -Vypadám dobře?
-Tak jo. -Teď můžeme jít.
-Ahoj! -Čau!
Jak se máš?
-Prima. A ty? -Dobře.
Úžasná. Všechno nejlepší!
Jak se máš?
Těší mě.
-Těší mě. -Zdravím.
Ahoj!
-Všechno nejlepší! Sluší ti to. -Díky.
-Ahoj. Jak se máš? -Dobře. A ty?
-Spolubydlící. -Aha.
Isabel!
Ten účes!
Nádhera!
Neztrácíš čas.
A kdo je ten kluk, Isabel?
To je Conrad, kamarád z domova.
To jsou mé kamarádky, Gemma a Max.
-Těší mě. -Ten Conrad?
-Ahoj. -Max.
Je tady. Je to dobrý, nebo špatný?
To se uvidí.
Isabel!
To mě poser, ty americká rajdo.
Starší bratr.
Jestli je tenhle tak sexy, jak vypadá ten druhej?
Conrade, to je…
-Celine. -Ahoj.
Isabelina nejbližší přítelkyně v Paříži.
Co prosím?
Hned po Gemmě.
Těší mě.
Kir royale pro královnu.
Vše nejlepší, krásko.
Díky. Conrade, to je Benito.
Ahoj. Těší mě.
Mě taky, Conrade.
Slyšeli jsme o tobě všechno.
V Paříži jsi legenda.
Legenda?
Buď hodnej.
Jsem hodnej.
Mám pro tebe dárek. Pojď.
-Pojď. Opatrně. -Hned se vrátím.
Jaká byla cesta?
Dobrá.
Odkud znáte Isabel?
-První večer mi zachránila život. -Fakt?
Jo. Pak jsme šly na párty.
A zbytek je historie.
Jo.
Ale hlavně, máš rád víno?
Miluju víno.
-Dáš si skleničku? -Ano, díky.
Benito, to je krása. Díky.
-To jsem rád. -Ukaž!
Ukaž!
Děkuju.
Tak jo.
Víš, Conrade, co jsi udělal, je docela romantický.
Vyznat Isabel lásku chvíli předtím, než si vezme tvého bratra.
Nemyslíš, že to bylo…
…blbě načasovaný?
Aby bylo jasno, nezačal jsem s ní mluvit s tím,
že jí vyznám lásku.
Ale už jsi to nemohl vydržet.
Právě to je romantické.
Můj bratr by asi nesouhlasil.
Je to jako z nějakého filmu.
Půlka diváků křičí: „Udělej to, Conrade!“
A druhá půlka: „Ne, nedělej to!“
Ano, ve filmu je padouch.
Jestli někdo byl padouch, tak já.
Proč se nezeptáme na to, co nás všechny zajímá.
„Conrade, co děláš v Paříži?“
Je tu kvůli práci. Má konferenci v Bruselu.
Paříž je tak blízko.
Tak blízko zase ne.
Hodinu a půl.
Nech toho, Benny.
Z Kalifornie do Bruselu nejsou přímé lety?
Nedává to smysl.
Ne, máš pravdu.
Změnil jsem si let. Fakt jsem ji chtěl vidět.
Benita si nevšímej.
Pořád ho mrzí, že mu Isabel dala kopačky.
Opatrně s mými city.
Je to teprve šest týdnů.
Chtěl jsem vzít Isabel do Mexika, představit jí svou babičku,
ale odmítla mě.
Vždycky budeš kluk, co mě naučil jezdit na skútru…
A já kluk, co tě naučil jezdit na kole.
Nepřijel jsem do Paříže, protože je blízko Bruselu.
Přijel jsem, protože každý rok
slavíme Isabeliny narozeniny v našem letním domě v Cousins,
ale teď je tady.
Řekl jsem si, že jí přivezu kousek Cousins.
Roztomilý.
Jako bratranci?
Myslel jsem, že jsou bratři!
Tak asi ne…
Dobrá zpráva je, že tví kámoši ze školy zaskočí jako číšníci.
-Paráda. -Jo.
Špatná zpráva je,
že dodavatel podělal objednávku, takže nemáš hřebenatky, jen ústřice.
Co mám dělat s ústřicema?
Uvař je.
Nebudu je vařit. Jasný?
-Dobře. -Budu je podávat…
Budu je podávat syrové s melounovou mignonette
-a já nevím… -Nádhera. To zní skvěle.
A další věc. Firma s nádobím
zapomněla mističky na dezert…
-Zapomněli? Vážně? -Ty malý…
-Jo, ale není to krize. -Ne?
Zajedu do města a nějaké snad najdu.
Jedeš do města? Pomůžu ti.
-Pojedu s tebou. -Ne, udělám to sama.
Aspoň si to procvičím.
Hele, zdá se mi to, nebo se Taylor chová jako blázen?
Ví o San Francisku.
-Cože? -Jo.
A je naštvaná.
Musím si s ní promluvit.
Klidně, ale venku, ne tady. Prosím.
-Teď ne? -Jestli máš další špatné zprávy.
Možná jo.
Tati, ty jsi přijel!
Ahoj. Překvapení!
Pošta asi ztratila moji pozvánku.
Nemyslel jsem…
O nic nejde. Je to jen večeře.
Neznělo to tak, když mi o tom Laurel říkala.
Mám šampaňské.
Z mé svatby.
Nechtěl jsem, aby přišlo nazmar.
To je od tebe milé, Adame. Zaneseš ho dozadu?
Ne do kuchyně?
Ne, promiň. Do kuchyně hosté nesmí.
Přijdu za tebou, neboj.
-Je to můj dům. -Jo.
Jsem v prdeli. Večeře se rozpadá
a táta uvidí, jak se v tom vymáchám.
Bude to v pohodě.
Neměl jsem se sem vracet.
Cítím se tady jako stejnej břídil,
jako když jsem odsud loni odcházel.
Ten dům je prokletý. Možná bych to měl zrušit.
Takhle nemluv. Jasný?
Dívala jsem se celé měsíce, jak na tom dřeš,
všechno pro tuhle chvíli.
Tak si to nenech vzít minulostí.
Nenech si minulostí vzít tohle místo.
Ten dům je moc hezkej.
Máte bazén, do pytle.
Jo, bazén je docela prima.
Jo, to je.
A ty taky, Denise.
Jo.
Jsi prima.
Jo, ty…
To zvládneš, draku. Jasný?
Tak jo.
Jo.
-Ne, tudy. -Tudy.
Díky, to zvládnu.
Jo.
Teď otevři můj!
Dobře.
Ta je moc hezká!
Vždycky se ti líbila ta má.
Díky.
No ne, nádhera.
Krása.
Kde je můj dárek?
Dělám si srandu.
Myslím, že tvůj dárek je on.
Rozbalíš si ho pak?
Mám pro tebe dárek,
má drahá.
Pro všechny.
Měla by ses rozdělit.
Takže Benito…
Není tvůj přítel?
Neřekla jsem, že je.
Neříkalas, že marihuana člověku leze na mozek?
Pamatuješ si všechno, co jsem kdy řekla?
Ano.
Kayleigh nepřijde?
Opustila mě, takže už žádná Kayleigh.
To je mi líto.
Tak už to chodí.
Chodíš s někým?
Momentálně ne.
Takže si nevrzneš.
Věděl jsem, že vám to vyšumí.
Co takhle singles plavba?
Pochybuju, že něco takového se ještě dělá.
Ale jo. Prý je to nonstop chlastačka a šukačka.
-Hnus. -Věř mi,
tohle tělíčko v bikinkách na karibském sluníčku…
Laurel, měla bys úspěch.
Jsi nechutnej.
Není divu, že tě nepozval.
Je zlá. Jdu si dolít.
Co? Dělala jsem si srandu.
Ale jsem ráda, že přijel.
Aspoň se snaží.
Je fajn zase všechny vidět.
Jo.
Chybí mi Belly.
Je možné, že naší holčičce
-bude zítra 22? -Panebože.
Pamatuješ, jak jí byly tři?
Zmasakrovala dort,
-poleva byla všude. -Jo.
Ahoj. Dáte si skleničku Bus…
Něco francouzskýho.
-Jistě, díky. Moc ráda. -Dobře.
Řekněte si.
Ještě trochu.
-Prosím. -To stačí.
-A pro vás? -Ne, děkuju.
Tak jo. Arrivederci.
Díky.
-Na Belly! -Na Belly!
Líbí se mi.
Všichni?
Většina.
Pamatuješ, jak jsem řekl,
že jsem ti chtěl přivézt kousek Cousins?
Máš pro mě dárek!
Tak trochu. Nasbíral jsem to,
před pár lety v létě, když jsme tam byli na Den nezávislosti.
Jo, vzpomínám si.
Věděl jsem, že se nevrátím…
…dost dlouhou dobu.
Když se mi opravdu stýská po domově,
vytáhnu to
a cítím se ke všem blíž.
Myslel jsem, že…
Já nevím. Když se jen tak nevrátíš,
třeba bys to chtěla.
Děkuju.
Zavolej mi, jestli chceš.
Zlato, zavolej mi, prosím.
Panebože.
Bude to vyzvánět pořád?
Jo. Vzhledem k tomu, že dělám pět věcí najednou,
-nejspíš jo. -Dobře.
-Míchej. Po směru je to lepší. -Vždyť míchám.
-Tady máš mističky. -Díky.
Zlato, vrátila ses. Moc ti to sluší.
Vím, že jsi naštvaná…
Nejsem. Proč bych měla? Provedl jsi něco?
Třeba udělal zásadní rozhodnutí beze mě?
-Hele… -Ne,
já myslela, že nám to klape.
-Že je to dobrý. -Taky že jo.
Však bylo…
Ne, panebože. Je to dobrý.
-Jo? -Klape nám to.
-Stevene, míchej! -Dobře.
Klape nám to. Klaplo nám to. Skvěle.
Jo, tak skvěle,
že se stěhuješ 3 000 mil daleko beze mě.
To jsem neřekl.
Asi mi uniklo, jak ses mě ptal.
Donutil jsem tě…
Zaprvý, ty…
Mě nikdo k ničemu nedonutí.
Mrzí mě to, jasný?
Jen říkám…
Jak můžu chtít, abys šla kvůli mně do Kalifornie?
Nedej bože, že by to nevyšlo…
Takže myslíš, že to nevyjde.
Tak to nemyslím!
-Ještěže to vím… -Sakra.
-Nepromarním šest měsíců… -Ne!
-Tak jsem to… -To jsi řekl.
-Myslíš, že nám to nevyjde? -Hele,
mám vás moc rád, ale můžete vypadnout z mé kuchyně?
-Promiň. -Jasně. Promiň, Jeremy.
-Zlato, nemyslel jsem to tak. -Že to nevyjde?
Do háje.
Po směru, není to tak těžký.
Můžeme si promluvit? Vážně, prosím?
Nechápu, proč jsi mi to neřekl.
Ani nevím, co ti říct. Ani nevím, jestli to vezmu.
Nebuď blbej. Samozřejmě že jo.
Je to tvůj sen.
A Denise tě zabije, jestli jí to posereš.
Tak jo, ale…
Taylor, být s tebou, to je taky můj sen.
Jestli je to pravda,
proč ses nezeptal, jestli půjdu s tebou?
Buď upřímnej.
Myslels, že budu vyšilovat?
Ne, Taylor.
Kdyby ses zeptal před rokem, jestli se s tebou přestěhuju tak daleko,
totálně bych vypěnila.
A nejspíš bych to zase skončila.
Ale už se našeho vztahu nebojím.
Děsí mě, že to nevíš.
Tak jo, ale…
O to nejde.
Já…
Nechci, aby ses kvůli mně všeho vzdala.
Víš?
Dělalas to pro Lucindu
a já ti nechci stát v cestě.
Nestojíš mi v cestě, troubo.
Chci být s tebou.
Taky chci být nejdrsnější mrcha v PR,
ale na to mám stejně dobrou šanci v San Francisku
jako v Bostonu.
Lepší.
Dobře, ale…
Chceš říct… Fakt se prostě sbalíš a
přestěhuješ se kvůli mně do Kalifornie?
Ne kvůli tobě, s tebou.
Jestli to chceš.
Taylor, miluju tě.
Šíleně tě miluju.
Neumím si ani představit život bez tebe.
Přijde mi to jako osud.
Myslíš, že nás vidí?
Asi je jim to jedno.
-Myslím, že je tam máma. -Je to důležitej den.
-Zdá se mi to neprofesionální. -Jo.
Ty jo, stěhujeme se do Kalifornie?
-Jo, stěhujeme se. -Páni.
Je to šílený?
Jo!
Jo.
Já nevím.
Co by se mohlo stát?
Mohla bych…
Proč jsi tak děsná?
Proč jsi to řekla?
Užila sis narozeniny, Belly?
Mám ti teď říkat Isabel?
Ne.
Říkej mi Belly.
A byly to přednarozky.
Je mi 22 teprve…
Asi jen hodinu a půl.
Ale jo, byla to dobrá oslava.
Perfektní.
Můžu ti něco přiznat?
Než jsem přijel, myslel jsem si, že se možná schováváš.
Že se třeba trestáš.
Za všechno, co se stalo.
Jako žes odešla do vyhnanství.
Ne že bych si myslel, že si to zasloužíš,
ale protože to jsem dlouho dělal já.
A možná…
Trochu jsem chtěl věřit, že je to dočasné.
Že si prostě odpustíš a vrátíš se domů.
-Conrade, já… -Ne, já vím…
Je to totálně mimo.
To chápu.
Neschováváš se.
Vytvořila sis úžasnej život a já…
Jsem rád, že jsem to viděl.
Já taky.
Úplně se nemýlíš.
Zpočátku jsem se tak trochu schovávala.
Bylo to fakt těžký a byla jsem osamělá…
Asi jsem si myslela, že si to zasloužím.
Ale víš, že nejsi ta špatná, ne?
No tak, oba víme, že jsem.
Rozdělila jsem tebe a Jeremyho,
rozbila vám rodinu.
Za to můžeme všichni.
Nebyl tvůj úkol držet naši rodinu pohromadě.
Byli jsme děti.
Nechtěli jsme si ublížit.
A zaručuju ti,
že cokoli jsme si tehdy slíbili,
nikdo by ti to dnes nepřipomínal.
Budu mluvit za sebe. Já ne.
Jeremy ví, že jsem tady.
A nevadí mu to?
Nevím. Řekl: „Hodně štěstí.“
Jako „hodně štěstí“,
nebo… „hodně štěstí“?
Dnes je úplněk.
Jsem rád zase s tebou pod stejným měsícem.
Belly…
Chci ti ukázat ještě jedno místo.
Pojď.
Tak jo…
Vylizují misky s gazpachem.
Paráda.
-V pohodě? -Jo.
A bude to lepší.
Zkouška dezertu.
Jestli to nevyjde,
pošlu tě pro nějaký tyčinky.
Určitě bude fajn.
Prima. Vyskoč tam.
Budeš ochutnávat.
-Připravena? -Jo.
Dobře.
Trochu tohohle.
Tak jo.
Prosím.
Dobře.
Podívej se na to.
Jaké to je?
Panebože, to je úžasný.
Opravdu?
Vážně, je to vynikající.
-To je skvělý. -Ty jo.
Podívej, jak jsi úspěšnej.
Je to neuvěřitelný.
-Kéž by to viděla máma. -Ty jo.
Zdá se, že na Adama jsi udělal dojem.
Péct není jako zachraňovat životy.
Panebože.
No tak ten starší je na medicíně. Zavolejte sanitku pro kňouru.
Upřímně, skoro ho neznám, ale…
Z toho, co jsem viděla, je tvůj bratr docela otravnej.
Bude říkat: „Pro vás jsem dr. Fisher“
do konce života. To je toho.
Jasně. Viděl jsem, jak na večeři na zkoušku
hltáš každé slovo o kolečku na klinice.
Jsi jím posedlá jako všichni.
Ne, ty jsi jím posedlej.
A já nevím proč. Jsi skvělej.
Jsem skvělej?
Panebože.
Nepředstírej, že nevíš, jak jsi krásnej.
Jsi v podstatě model.
Viděla jsem Taylor a Stevena na molu.
Myslím, že s ním pojede do San Franciska.
-Jo, o tom jsem nepochyboval. -Jo.
Určitě ti budou chybět. Je to na prd.
Nikdy jsem nebyl opravdu sám.
Vždycky jsem se toho pocitu bál.
Když jsme se s Belly zasnoubili,
řekla mi, že nepojede do Paříže.
Tušil jsem, že to opravdu chce, ale…
Vzdala se toho kvůli mně a já ji nechal,
protože jsem nechtěl být sám.
No nic. myslím, že bude dobré být sám.
A už nebudeš mít otravnou pedantskou spolubydlící,
takže to je dobrý.
Sklapni. Víš, že mi budeš chybět.
-Fakt? Tak jo. -Hodně.
Jo.
A teď si vyčítám, že jsem…
Co?
Tohle.
Promiň. Neměl jsem?
Co? Nevěříš, že se líbáš s protekčním synkem?
Ne, nevěřím, že protekční synek líbá mě.
Prosím o pozornost.
Chci vám poděkovat, že jste dnes přišli.
Rád jsem dostal šanci pro vás vařit, pro mnoho z vás poprvé,
ale snad ne naposled.
Snad ne.
Na zdraví!
Skvělá práce.
Skvělá řeč.
Na zdraví!
Chutná to výborně.
Tak jo.
Jeremy, můžeme si promluvit?
Musím připravit dezerty.
Prosím.
Proč jsi mě nepozval?
Asi se pořád zlobíš, že jsem tě odstřihnul.
Chápu to. Myslíš, že jsem zmetek. A možná jsem byl,
ale už nejsem.
Myslíš, že tak tě vidím?
Jsem hrdý na to, co jsi dnes dokázal.
Nepřekvapilo mě to. Vždycky jsem věděl, čeho jsi schopný.
Vždycky jsem na tebe byl hrdý. Myslel jsem, že to nemusím říkat.
Asi jsem to měl říct.
Jsem na tebe hrdý.
Díky, tati.
Tak jo.
Nebuď uvnitř moc dlouho.
Lidi tě chtějí vidět.
Jasně.
Dobrý večer.
Jsme tady.
Není to krása?
Podívej, jak se světlo odráží ve vodě.
Je to kouzelné.
To je.
Zatančíš si se mnou?
Pamatuješ na náš poslední tanec?
Na plese.
Moc jsem se nevytáhl.
Byla jsem tehdy strašný tele.
Představovala jsem si ples jako z filmu…
Protancujeme celé hodiny a pak…
…do hotelu a…
Budeme se milovat?
Ano, Conrade, mít sex.
Ale místo toho…
Místo toho jsem na tebe křičel v dešti
a utekl jako zbabělej smrad.
Fakt památnej ples.
Nezapomenutelnej.
Skoro jako když jsi mě na mámině pohřbu poslala do prdele.
Řekla jsem „táhni k čertu“, ne „jdi do prdele“.
To je mnohem lepší.
Zdá se to strašně dávno.
Víš, nějakou dobu
mi tvé dopisy dost pomáhaly.
Když jsem se cítila osamělá nebo…
…se mi stýskalo,
četla jsem si je.
Četla jsem je pořád dokola.
Proč ti tak trvalo, než jsi odepsala?
Musela jsem jít dál.
Nechat minulost za sebou a
to jsem nemohla, když jsem se pořád držela tebe.
A posunula ses dál?
Pojď se mnou domů.
Chci to dělat.
O tomhle sním.
O tobě.
Víš, já…
Co?
Každé narozeniny jsem si tě přála.
Teď mě máš na krku napořád.
To ti nejspíš všichni doma blahopřejou.
Jo.
Panebože, jsou čtyři ráno.
Kdy musíš být v Bruselu na konferenci?
No, napadlo mě, že…
První den je jen úvod a přípitky. To můžu vynechat.
Můžu jet zítra.
Ne, nemůžeš měnit svoje plány kvůli mně.
Jako já nezměním svoje plány kvůli tobě.
To bych nečekal.
Dobře,
protože tady mám svůj život.
Já vím.
Úplně to chápu.
Dobře.
Kam jdeš?
Potřebuju čůrat.
Nechci dostat infekci.
-Jsi medik, chápeš to. -Jo.
Jasně.
Všechno nejlepší
Myslím, že bys tam první den měl být.
Kdy jede příští vlak?
První jede v pět.
Ale
můžeme se nasnídat a pořád budu mít dost času…
Ne, nemám hlad, takže…
Tak jo, pojedu tím v pět.
Všechno v pořádku?
Udělal jsem něco?
Conrade… Co myslíš, že se tady děje?
Myslel jsem, že my dva…
Přijdeš ke mně domů
bez ohlášení, na moje narozeniny.
Co jsi měl v plánu?
Neměl jsem žádný plán.
Jen jsem myslel…
Chtěl jsem tě vidět.
-Chtěl jsem ti říct… -Co?
Že tě miluju.
A?
A chtěl jsem
vědět, jestli mě taky ještě trochu miluješ.
Už mě nemiluješ?
Vždycky jsem tě milovala.
To je ten problém.
Nemyslím si, že je to problém.
Jak máme vědět, že se milujeme, protože chceme
a ne protože nám to někdo řekl?
Myslíš, že tě miluju,
protože když mi bylo šest,
máma myslela, že bysme se měli vzít?
Ne, to…
Tak to nemyslím. Chci říct…
Kdyby tvá máma znovu neonemocněla,
dali bysme se vůbec dohromady?
Nebo bys to léto jel na fotbalové soustředění
a už se po mně ani neohlédl?
Víš, kdybysme neztratili Susannu,
bylo by to…
…pro nás tak důležité?
Co kdyby…
Co když mě miluješ jen proto, že to tvá máma chtěla
a pak tvá máma umřela.
To není důvod,
proč tě miluju.
Zkoušel jsem všechno,
abych tě nemiloval. Kvůli Jeremymu,
kvůli tomu,
abych tě nestáhl do svého smutku.
Bojoval jsem s tím.
Dávno předtím, než máma onemocněla.
Vždycky jsi mi byla drahá.
Vždycky mi na tobě záleželo.
A v jistém okamžiku
jsem tě začal vidět jinak, a to mě vyděsilo,
protože jsem nechtěl,
aby se to mezi námi změnilo.
Ale co k tobě cítím, Belly,
nemá s mámou nic společného.
Kdybych tě dnes potkal poprvé,
miloval bych tě.
No tak, Conrade.
Jak to víš?
Protože jsem na sobě všechno změnil
a jediné, co se nemění, je moje láska k tobě.
Conrade, já…
Kéž bych si mohla být tak jistá jako ty.
Ale nemůžu.
Je mi to líto.
Mně ne.
Zkusím stihnout ten vlak.
Všechno nejlepší, Belly.
Celou dobu jsem chtěla věřit, že jsem se změnila.
Že nejsem stejná, jako jsem byla.
Ale pořád to jsem já. A byla ta holka tak špatná?
Řídila se vždycky srdcem
a navzdory všem svým chybám,
musím věřit, že si pořád zaslouží lásku.
Pořád ji miluju.
A pořád miluju jeho.
Mám hnědé vlasy a oči
a vždycky budu milovat Conrada Fishera.
Conrade!
Taxi!
Conrade?
Je tu obsazeno?
Conrade.
Vybrala jsem si tebe… ze svobodné vůle.
Jestli je nekonečné množství světů,
každá verze mě si vybere tebe
v každém z nich.
Miluju tě, Belly.
Já tě taky miluju.
-Na zdraví! -Na zdraví!
To léto jsem se nevrátila.
Ale nakonec ano.
Nic se nevyrovná návratu
po skutečně dlouhé době.
A jako vždycky,
letní dům skýtal milion příslibů léta…
A toho, co by mohlo být.
VÁNOCE V PAŘÍŽI
Ze srdce děkuji za lásku, kterou jste roky věnovali
Létu, kdy jsem zkrásněla.
Ať jste s Belly od první knihy, nebo od seriálu,
jsem vděčná, že její příběh patří k vašim létům.
Dali jsme do tohoto pořadu srdce
a děkujeme, že jste s námi byli.
Snad se jednoho léta znovu potkáme v Cousins.
S láskou, Jenny
Překlad titulků: Vít Bezdíček
Kreativní dohled Kateřina Hámová