Stefanai.
Aš – Madlena.
Medė?
Taip parašei savo laiške.
Tu teisus.
Aš – Medė.
Tavo pavardė – Švarc.
Mačiau laikraštyje,
bet savo laiške to neparašei.
Pamaniau, kad Medė skambės asmeniškiau.
Arba manei, kad visi lenkai yra naciai.
Bet aš priklausau Septintosios dienos adventistų bažnyčiai.
Mes laikomės šabo.
Ar tu laikaisi šabo?
Ne.
Mano tėvas visad laikėsi šabo.
Net per karą.
Tavo tėvas buvo kareivis?
Medikas.
Esame prieš karą. Neturime ginklų.
Ir kodėl gi?
Nes Jėzus Kristus atėjo į šį pasaulį
ne griauti žmonių gyvenimus, o juos gelbėti.
O kaip mažų mergaičių gyvenimai?
Tavo tėvas, rodos, buvo labai tikintis žmogus.
Kur jis dabar?
Jis mirė, kai buvau septynerių.
- Man labai gaila. - Kas čia?
- Tai – diktofonas. - Ne, žinau, kas tai.
Aš nenoriu, kad mane įrašinėtum.
Galvojau, nori su manimi pasikalbėti, nes pajautei ryšį.
Taip ir yra.
Pajaučiau. Tikrai.
Mane čia įleido tik todėl, kad manė, jog tai – interviu.
Tik užsirašysiu kelias mintis,
kad neatrodytų, jog rezgame kažką negero.
Gerai?
Ar jauti ryšį su kitais žmonėmis?
Pastaruoju metu nelabai.
Nustojau jausti po to, kai suradau Tesės kūną.
Iš kur žinojai?
Ką žinojau?
Kur jos ieškoti.
Turbūt atsitiktinumas.
Kodėl palikai jos kūną ežere?
Aš nepalikau.
Tuomet kas paliko?
Tą dieną parduotuvėje su tavimi buvo juodaodis.
Kas jis toks?
Stefanai.
Bus tikrai sunku išlaikyti ryšį.
Ir aš žinau, kad abu esame čia, nes norime ryšio, tiesa?
Bus tikrai sunku, jei visko man atvirai nepapasakosi.
Bet tai tu čia meluoji.
Apie ką?
Kad atsitiktinai jos ten ieškojai.
Tu teisus.
Iš kur žinojai apie tą vietą?
Tu ten eidavai su vaikinais.
- Ir aš ten einu. - Ko?
Stebėti merginų, kurios leidžia vaikinams jas liesti.
Buvau viena iš tų merginų.
- Atleisk. Atsiprašau. - Kai paskutinį kartą buvau ten, aš...
- Buvau abiturientė. - Atleisk.
Nuėjau su tuo vaikinu.
Santykiai buvo gana rimti, ir jis norėjo pasimylėti.
Aš norėjau dar pasaugoti save.
Turėjai apsimesti nekalta.
Bet nesvarbu.
Jei nesilaikai šabo, nekaltybė neišgelbės.
Bet Tesė laikėsi šabo, o tu vis tiek ją nužudei.
Aš nenužudžiau Tesės Derst.
Tuomet kas ją nužudė?
Stefanai.
Žinau, ką reiškia apsimesti nekaltu dėl kitų žmonių.
Galvojau, kad tai – vienintelis būdas išsigelbėti.
Ir kodėl apsigalvojai?
Jėzus mirė skaistus, aš irgi.
Nesuprantu.
Bandymai.
Buvau skaistus, kai mane susargdino.
Bandymai?
Nekaltybė nedingsta pamažu.
Ji dingsta staiga, grubiai, šiurkščiai.
Nekaltybė dingsta tuomet, kai atrandi žiaurumą.
Iš pradžių kituose, po to – savyje.
Tau būtų skaudu sužinoti,
kad jis buvo arčiau mano mirties nei tu kada būsi.
Ir kiek jis priartins tave prie tavosios.
ORIGINALUSIS SAPNININKAS
„MĖLYNASIS PAUKŠTIS“ DŽIAZO BARAS
„AFROAMERIKIETIS“
„ŽVAIGŽDĖ“
SPALVA
PAGAL LAUROS LIPMAN KNYGĄ
Ir?
„Operacija „Baltasis chalatas“.
Kas tai, po velnių?
Slapta karinė programa, šiuo metu vykdoma Fort Detrike, Merilande,
kuri panaudoja žmones, atsisakiusius eiti į kariuomenę, kaip bandomuosius triušius
JAV gynybai nuo biologinio ginklo.
Nuostabu.
Kur, po velnių, mano Zavackio istorija?
Prieš jūsų akis.
Redži?
Vakar sapnavau tamsią moterį.
„Tamsi moteris reiškia pelningą investiciją. 366.“
Noriu, kad iki Kalėdų išvyktum, aišku?
Girdi?
Kleo?
Eime.
Manai, kad išvykusi būsi švari?
Redži, neturiu laiko. Aš sergu, ir tu man nepadedi.
Jei nori būti švari, lik čia su manimi ir būk.
Supranti?
Arba aš pats tave uždarysiu.
Išsipakuok visą tą mėšlą.
Man buvo gėda išvažiuoti, Mede.
Tačiau dar labiau buvo gėda, kad niekad nieko nemylėjau taip,
kaip savo tėčio prisiminimą.
Kaip galėčiau nustoti laukti, kad jis sugrįžtų?
Noriu, kad pažadėtum,
jog tai, ką šiandien padarysime, liks tik tarp mūsų.
Gerai?
Tik tavęs, manęs ir Dievo.
Kaip sekasi, Tymenai?
Labas rytas, ponia Tatum. Kas nors sėdi jūsų kėdėje?
Ne, kitas klientas dar neatėjo, bet Čarlis jau buvo užsukęs...
Labas rytas, ponia Tatum.
Tymeno mama.
Taip.
Aš už jį neatsakinga.
Aš tik pastatau, tad neturime apie ką kalbėti.
Nebent patikėsi savo plaukus mano karštoms šukoms.
Ne. Aš nešioju perukus,
bet tikiuosi, kad išklausysi mano pasiūlymą.
Aš ir perukus gaminu, meilute.
Sakoma, kad moters plaukai – jos pasididžiavimas.
Kartais sunku patikėti, ką mes su jais išdarinėjame.
Prašyčiau. Jokia gėda, ką darome su savo plaukais.
- Darau tą dėl savo mergytės. - Tikrai?
Pradėjau nuo savo sesers, o dabar iš to uždirbu duoną.
Duona gera. Tikrai gera.
Spėju, neprieštarautum turėti savo saloną.
Kalbi, nors nieko neišmanai.
Tikrai?
Mano sūnus sakė, kad svajoji atsidaryti saloną Aptone.
Kas iš tos svajonės?
Jei dirbsime drauge, galėsi atsidaryti tą saloną.
50 dol.
Per Kūčias paimk juos ir pastatyk ant 366. Nė doleriu daugiau.
Didelis statymas.
Tai – ne statymas.
Nori pasakyti, kad tas skaičius sutartas?
Neabejoju, kad širdyje tą jau žinojai.
Tikrai niekam nesakysiu, kad Kalėdų Senelio nėra.
O jei ateis ir manęs klausinės?
Parodysi savo sapnininką.
Pasakysi, jog susapnavai tamsią moterį.
Tamsi moteris reiškia pelningą investiciją.
Trys, šeši, šeši?
Kai laimėsime, pasiliksi 20 %, o aš pasiimsiu likusią dalį.
Ką turėsiu už tai padaryti, meilute?
Tylėti kaip žuvis.
Už 6 000 dol.
tylėsiu kaip pelė bažnyčioje, pilnoje kačių.
Nes kai laimėsime, tokios ir būsime.
Trys pelės toje pačioje valtyje.
Jei kas nors sužinos, nuskęsime visos.
Panelė Pastelinė Mėlyna, ką?
- Nepasakysi jos vardo? - Tau tereikia žinoti, kad aš...
Kad atvežiau mus čia dirbti savo darbo, aišku?
Savo darbo?
- Mūsų darbo. - Juočki, mūsų darbas – patruliuoti.
Varge, ne šito norėjau.
Vos tik koks juočkis prakunta,
iškart kabina baltaodę.
Tiesa, pareigūne Platai?
Ką tiksliai nori pasakyti?
Kad gal nesi toks švarus kaip manai, brolau.
Štai bičiulis, su kuriuo norėjau tave supažindinti.
- Grydis. - Hercogas.
- Hercoge, sveikas. - Palauk.
Kokie čia paukščiai?
Turiu stičelbautų. Turiu jansenų.
500 mylių karvelių, kuriuos radau lenktynėse Tenesyje.
Atskrido antri.
Galima juos vežioti po visą Ameriką.
- Visą? - Visą.
Po 1,5 dol.
- Sveikas, Hercoge. - Šūdas!
Bėgam! Greičiau.
Sėsk.
Platai!
Deivi!
Robertas „Hercogas“ Bakstonas, įtariamas pasikėsinimu
į valstijos senatorę Mertlę Samer, buvo pašautas, tačiau jo būklė stabili.
Pareigūnas Persis Deivis žuvo tarnybos metu.
Baltimorės policija mano, kad trys vyrai bendradarbiavo su juodaode
30–40 metų moterimi.
Trečiasis įtariamasis vis dar laisvėje.
Užpuolimas buvo politinis, ponia Samer?
Negaliu jums to pasakyti, tačiau tiesa tikrai išaiškės.
- Šis žmogus tą užtikrino. - Tai – Deivio partneris.
Kodėl žuvo ne tas šunsnukis?
...pareigūnas Ferdinandas Platas,
kuris netrukus taps pirmuoju juodaodžiu žmogžudysčių detektyvu
- Baltimorės policijos departamente. - Užtektinai išgirdau.
Surask tą trečią šunsnukį, kol policija dar nesurado, ir atvesk čia.
TESĖ DERST GALIMAI BUVO ĮTRAUKTA Į SLAPTUS VALDŽIOS BANDYMUS
Prašyčiau sąskaitą. Ir citrininį morengą išsinešimui.
- Gerai. - Ačiū.
Sedrikai, ar skaitai?
Žinias. Klausiu, ar skaitai naujienas?
Taip, Madlena. Skaitau naujienas.
Tai – mano straipsnis. Aš jį parašiau.
Čia – mano vardas.
Čia tu.
Ar tai reiškia, kad netrukus turėsi nuosavą prakeiktą telefoną?
Klausau. „Žvaigždė“.
Kodėl man siunti visus tuos žmones?
Kodėl nesiunti jų pas Medę Morgenštern?
Jis – įtariamasis. Netvirtinome, kad jis kaltas.
Mes tik rašome istoriją, ponia.
Ei! Atsargiau.
Atleiskite, ponas Maršalas šįryt daugiau nekomentuos telefonu
„Baltojo chalato“ istorijos.
Tačiau galiu sujungti su ponu Baueriu, kuris parašė istoriją.
Bobas Baueris klauso.
Ne, istorijos faktai buvo patikrinti ir...
Žinot, ką?
Jei jis pyksta, vadinasi, elgiamės teisingai.
Kas čia?
Geriausias citrininis morengas mieste.
Jis – ponui Maršalui.
Ponui Maršalui. Ne, tai Maršalas turėtų pirkti tau pyragą.
Laikraščius graibstyte graibsto.
Žmonės nebėra tokie tikri, kad tai – Zavackio darbas.
Geriausi psichiatrai dėl to ginčijasi radijo laidose.
Maršalas sako, kad rašysime apie tai kelias savaites.
Ačiū, Bete. Galiu jam nunešti?
Žinai, ką? Gali palikti man.
Rizikinga.
Manai, meluoju?
Norėjau jo paklausti, ar jis pagalvojo apie mano prašymą.
O, ne. Šito nereikia,
nes man teko jį įtikinėti, kad Zavackio istorija nebuvo atsitiktinumas,
ir lengva tikrai nebuvo.
- Ir? - Bet man pavyko.
Tad nuo šios popietės esi
oficiali „Baltimorės žvaigždės“ darbuotoja.
Nebent, žinoma, turi kitų reikalų.
Ne. Niekur kitur nenoriu būti, tik šiame žinių skyriuje.
Žinių skyriuje.
Ne. Tu padėsi Donui Hytui pagalbos linijoje.
Turėsi savo stalą ir...
Nežiūrėk į mane taip.
Žinai, netgi Edis Murovas pradėjo nuo žemesnio laiptelio.
Mano stalas – per 20 žingsnių nuo pono Maršalo durų,
ir tai žymiai arčiau nei vakar, po galais.
Nėra už ką.
Ir aš jau žinau, kaip galime tai atšvęsti.
Ketvirta eilė.
„Colts“ kalėdinės rungtynės.
- Kokia dama tam atsispirtų? - Ačiū, Bobai,
bet aš tą dieną praleisiu su savo sūnumi.
Neabejoju, kad ponia Bauer mielai eis drauge.
Pasakysiu štai ką...
Taip, noriu, kad paimtum...
Taip, eik su
tuo laiminguoju, su kuriuo norėsi atšvęsti.
- Bobai. Tavo batraištis, Bobai. - Ei?
Nereikia...
- Pro priekį... - Mede.
Gauname 50 ar 60 užklausų per dieną.
Kartais daugiau. Daugelis nukeliauja tiesiai į šiukšliadėžę.
Nepatikėsi, kokio mėšlo žmonės klausinėja.
Puikiai žinau pagalbos skyrelį, pone Hytai.
Žinai tai, ką išspausdiname, ponia Švarc.
Morgenštern.
- Tai... Neteisingai atspausdino. - Morg...
Morgenštern? Tokia tavo pavardė?
Taip. Mano mergautinė pavardė.
Morgenštern. Tikrai? Ji vokiška. Tai – tikroji tavo pavardė?
Taip.
Gerai.
Taigi, atplėši kiekvieną suknistą voką,
viską perskaitysi,
ir tuomet išrinksi keturis ar penkis, kuriems verta atsakyti.
Aš parašysiu atsakymus.
Vėliau, kai įsivažiuosi,
galėsi rašyti visus likusius, kurių niekas neskaitys.
Turi rašomąją mašinėlę?
Paprašysiu, kad atneštų.
O kol kas gali paruošti man puodelį kavos.
Juodos su trimis šaukšteliais cukraus.
Ir kaskart, kai paklausiu, kiek cukraus įdėjai,
sakyk, kad du šaukštelius.
Redži.
Mes tavęs laukėme.
Mėgaukis vaizdu, nes vieną dieną viskas pasikeis.
Viskas baigsis. Netgi muzika alėjoje.
Mes neleisime, kad taip nutiktų, ar ne?
Neleisime?
Nes mano vyrukas Rasas sakė, kad pasiuntei Kleo su siuntiniu.
Galvojau, kad jie mane stebi, bose.
Kas?
Policija.
Buvau žuvyčių parduotuvėje tą rytą, kai buvo nužudyta ta baltaodė mergaitė.
Tad išsiuntei ją manęs nė nepaklausęs?
Norėjau, kad turėtumėte mažiau rūpesčių, ir tiek...
- Aš jai nieko nesakiau. - Dabar jau nesvarbu, tiesa?
Tiedu klounai, kuriuos sučiupo policija, gali ją atpažinti.
Perduok pinigus Pimlike
ir užtikrink, kad Kleo būtų kalėdinėje loterijoje.
Noriu, kad ji ten būtų.
Šiandien – Kūčios, bose.
Bus jos vaikai. Nagi.
Tuomet pirmiausia padarysime didelę laimingos šeimos nuotrauką.
O tada...
žinai, ką turi padaryti, vyruti.
Matai, kai Dievas norėjo patikrinti Abraomą,
jis liepė jam paaukoti tai, ką jis mylėjo labiausiai.
Savo paties sūnų.
Tą berniuką galėjo išgelbėti tik gailestingas angelas.
Bet jei Kleo bus gyva Kalėdų rytą,
vyruti, joks gailestingas angelas tavęs neišgelbės.
Supranti?
Sutvarkyk tą mėšlą.
Redži.
Susiimk.
Kaip mergina, kuri dažnai kraustosi,
tampausi su savimi tikrai daug mėšlo, ar ne?
Bet jau viskas, Leo, jau viskas.
Viskas, mieloji. Viskas.
Paimk. Mieloji, paimk. Aš nenoriu.
- Turiu. Paimsiu. Gerai. - Viskas, Kleo. Jau viskas.
Prakaituosiu ir va...
Važiuosiu. Būsiu laisva.
Dora, negali taip išvažiuoti.
Ne šitaip. Pažiūrėk, kaip atrodai. Tau kas nors turi padėti.
Tuomet važiuok su manimi.
Negaliu, Dora.
Žinau, ką rezgi.
Redžis man pasakė.
Ką darysi, jei Šelas tave pričiups?
Gerai. O kaip Tedis?
- Nežinau. - Kaip Lajonelis?
Kol kas neturiu visų atsakymų, Dora. Nežinau.
Tai ką darysi? Gausi pinigus
ir paliksi visus, kaip tavo tėvas?
Galbūt.
Žinai, nesu tau to sakiusi,
bet vis dar tikiuosi, kad užlipsi į sceną su manimi.
Pažvelk į mane.
Paryžius šaukia.
Važiuok su manimi.
Aš tave surasiu.
Visad tave surasiu. Aišku?
Saugok save. Pažadėk, kad saugosi save, gerai?
Saugosiu save.
Rodos, sakiau, kad laikytum langą uždarytą.
Viskas gerai?
Taip.
Mačiau žinias apie pareigūną Deivį.
Kas nutiko?
Sakei, jog matei, kas nutiko.
Tikrai nenoriu... Nenoriu apie tai kalbėti.
Gerai.
Tau pavyko.
Pirmasis juodaodis žmogžudysčių detektyvas Baltimorėje.
Kaip tavo diena?
Atleisk.
Prieš tavo akis – naujoji panelė Pagalbos Linija.
Panelė Pagalbos Linija?
Dabar esu „Baltimorės žvaigždės“ darbuotoja.
Sakoma, kad tūkstančio mylių kelionė prasideda nuo vieno žingsnio,
o manoji, rodos, prasidėjo nuo to, kad įsipjoviau popieriumi.
- Panelė Pagalbos Linija. - Taip.
Parodyk.
Tikrai įsipjovei popieriumi.
Su visa pagarba tavo profesinėms traumoms,
panele Pagalbos Linija, manau, kad yra saugesnis būdas atplėšti vokus.
Ačiū.
Atšvęskime savo naujas pareigas.
Galvojau, kad tą jau padarėme.
Kaip miela.
Miela, nes nereikia kalbėtis?
Aš nebijau kalbėtis.
Tuomet kodėl nepasakai man, kas nutiko?
Gal ir pasakyčiau, jei negalvočiau, kad mėginsi tą panaudoti.
Kam panaudoti?
Pagalvokim. Kaip Madlena Morgenštern galėtų panaudoti tai, ką pasakysiu?
Taip, ji...
gali kai ką pašnibždėti laikraštininkui, su kuriuo ką tik susipažino.
Klausiu tik todėl, kad noriu žinoti, kas tau nutiko.
Kartais sunku pasakyti.
Tu manimi nepasitiki.
Ne. Tikiu, kad būsi tokia, kokia esi.
Tu nepatiki man savo jausmų.
Jaučiuosi, tarsi būčiau nužudęs žmogų dėl savo ambicijų.
Jis nebuvo mano draugas, tačiau buvo mano partneris.
Neabejoju, kad nepadarei nieko blogo.
Klausyk, ar galime tiesiog apie tai nekalbėti, prašau?
O tu esi padariusi ką nors blogo?
Pamelavau apie žiedą.
Padariau tą dėl drau...
- Ne. - Kas?
Tu žinojai, kad aš tą jau žinau, Mede.
Žinojai, kad aš tą žinau.
- Tikrai? - Taip, žinojai.
Mano vyras nežino, kad jis nebuvo pirmas vyras, su kuriuo permiegojau.
O aš kelintas?
Trečias.
Bet tikrai pirmas, kai išties apie tai pagalvoji, tiesa?
Ir kukliausias.
Atvirumas svarbiau už kuklumą.
Po galais, moterie, kas tau šiandien įgėlė?
Čia skystis, kad plaukai nesigarbanotų.
Pažįstu moterį...
- Neabejoju, kad pažįsti jų daug. - Kalbu apie plaukus.
Ji gali ištiesinti tau plaukus, kad tau nereikėtų jų purkšti.
Na, purškiuosi, kad gražiai tau atrodyčiau, pone Detektyve.
Man patinka.
Pone Detektyve.
- Taip, pone Detektyve. - Pakartok.
Pone Detektyve.
Verčiau pasidomėsiu kitomis jūsų kūno dalimis, ponia Pagalbos Linija.
Ar verčiau likti prie plaukų?
- Ne. - Gerai.
Norite, kad apžiūrėčiau plaukus, taip?
- Ne. - Sustoti?
Ne, nesustok.
- O kaip čia? - Ne.
Ne.
Ne. Alanai, sustok.
Leisk tave pajausti, tik minutėlę.
Sustok, Alanai.
Alanai, sustok!
Kitiems neliepi sustoti.
Nėra jokių kitų.
Aš irgi suteiksiu tau malonumą, jei tik leisi.
Tik...
Štai. Padaryk tai ant suknelės.
Verčiau padaryk tai ant suknelės.
Tau patinka futbolas?
Kai laimi „Colts“, patinka.
Turiu du bilietus į Kalėdų rungtynes šeštadienį.
Pamaniau, galime ten susitikti ir apsimesti, kad nepažįstame vienas kito.
Labai gražus pasiūlymas,
tačiau įstatymai neleidžia to daryti,
o aš daviau priesaiką jų laikytis.
Aš tik noriu ištrūkti su tavimi.
Jaučiuosi taip, tarsi būčiau čia uždaryta.
Mede, jei kas nors mus įskųs, uždarys mus abu.
- Verčiau nusivesk savo sūnų. - Jei teisingai augini sūnus,
jie tampa jaunuoliais, kurie nenori turėti su tavimi nieko bendro.
Ne, tai negali būti tiesa.
Užsidaryk tą langą.
Ar tau skaudėtų širdį, jei žinotum, kad galėjau turėti Ferdį Platą?
Manau, kad ne.
Labiau norėjai sužinoti mano istoriją, jis tau rūpėjo mažiau.
Jis galvojo, kad surado idealią partnerę tavyje,
tačiau, kaip ir aš, pastatė ant blogo sapno.
Jau viską užbaigei?
- Taip. - Aš apsigalvojau.
Daugiau nieko nedarysiu nemokamai. Noriu savo dalies prieš tau išvažiuojant.
Pasakyk, kur.
Susitikime parke vidurnaktį, kad gaučiau tai, kas priklauso man.
Aš irgi turiu svajonių, Kleo.
KŪČIOS
MADLENA MOR HOFMANO G. 718 – BALTIMORĖ, MERILANDAS
"Hoffman."
- Greičiau. Eime. - Minutėlę.
Visi statymai priimti.
Paskutinis ratas. Pirmyn.
Klausau. Ką?
Gerai. Ačiū.
Aš jos nenoriu.
Tikrai?
Tau labai tinka.
Nenoriu nieko iš to žmogaus.
Ar tikrai pyksti ant Šelo?
Tik nepradėk.
Nepamiršk, kai tėtis išėjo, nepakilai iš lovos kelis mėnesius.
Negalėjai pajudėti. Nekalbėjai.
Atnešdavau tau maisto, bet tu nevalgydavai.
Dainuodavau tau. Skaitydavau istorijas, bet tu nesiklausydavai.
Nekreipei į mane jokio dėmesio.
Man tavęs reikėjo, mama.
Reikėjo, kad pasakytum man, kad aš dėl to nekalta.
Vis dar negali man pasakyti, kad aš nekalta dėl to, kad jis išėjo.
Niekas nekaltas.
Dievas mus veda.
Linksmų Kalėdų, mama.
Kas yra, mieloji?
- Linksmų Kalėdų. - Kalbėk su manimi.
Ten tėtis!
Tėti!
Kalėdų Senelis atnešė dovanų.
Slepis „Tamsusis“ Džonsonas...
Kas gero, mieloji?
Ką čia dabar apsirengei?
Šįvakar manęs laukia pasirodymas, mama.
Aš tau ne mama.
Slepai, nenoriu tavęs matyti savo namuose apsirengusio kaip suteneris.
- Teisingai. - Nenoriu pasirodyti nepagarbus.
Žinau, kad manęs nemėgstate, bet aš jums kai ką atnešiau.
Kas čia?
Makaronai su sūriu.
Žinau, kad nemėgstat su lapiniais kopūstais.
Ne. Kad daugiau tavęs nematyčiau šiuose namuose
- su makaronais su sūriu. - Na jau, Merva,
kad jau žmogus atnešė, neišmesk.
- Aš paimsiu, Slepai. Ačiū. - Ačiū.
- Žinot, ką... - Izaijau?
Makaronai su sūriu, Merva.
Ateik pažaisti.
Tik pažvelk.
Aš tavęs pasiilgau.
Miltonas vėluoja, labai neįprasta. Kur jis?
Miltonas neateis.
Kodėl Miltonas turėtų ateiti, ką?
Ką pasidarei savo plaukams, po velnių?
Tik norėjau išbandyti naują šukuoseną.
Dar tau mažai naujų bandymų?
Setai...
LAIMINGOS CHANUKOS
Uždegame šias žvakes,
- kad atmintume Chanukos stebuklą... - Nenoriu daugiau tavęs matyti.
...prisimintume, kad laimime net sunkiausiomis akimirkomis,
jei padedame kitiems.
Amen.
- Ką darysime su maistu? - Laimingos Chanukos, Mede.
Laimingos Chanukos, Etila, Rouze.
Visi kalba apie tavo straipsnį, Mede. Mazel.
- Ačiū. - Sunkiai radome tavo pavardę.
Kitą kartą surasite greičiau.
Ir aš ketinu naudoti Morgenštern, savo mergautinę...
Tiesą sakant, tai – mano mamos pavardė.
Motinos pavardė yra jos vyro pavardė, tiesa?
Negali būti tiesa, tai, ką sako tas žmogus?
Semas galvoja, kad mūsų armija niekuomet nekenktų Amerikos piliečiams.
O tu ką manai?
- Aš? - Taip. Ką tu manai?
Pasakysiu, ką aš manau.
Manau, kad Medė Morgenštern visad norėjo, kad jos vardą išspausdintų, ar ne?
Alanai...
Dėl to padarei viską, kad taip nutiktų, ar ne?
Net jei dėl to teko garsiai reikšti užuojautą
žmogžudžiui, atėmusiam iš manęs dukrą.
- Alanai, gal galime... - Nekalbėk. Netark mano vardo.
Daugiau niekad netark mano vardo!
Netark jokio mano likusios šeimos nario vardo.
Jei turi nors kruopelę padorumo, išeik.
- Atsiprašau... - Išeik!
Atsiprašau.
Aš niekur neisiu,
ir tikiuosi, kad suprasi, jog elgiuosi su ja kaip su savo dukra,
ir nenurimsiu, kol neišsiaiškinsiu tiesos.
Bet mes jau žinome tiesą, Mede.
Visi žino tiesą.
Mėgini pasiekti savo prarastas svajones
ir tam nori panaudoti mano mirusio vaiko kūną.
Kaip drįsti?
Iškart užsipuolė, ką?
Tu nieko nepasakei, mama. Ir tu nieko nepasakei, Setai.
Ką norėjai, kad pasakyčiau? Aš pritariu tam vyrukui.
Atleiskite, ponios, bet mano maistas šąla,
o šiais laikais retai gausi naminio maisto.
Taigi...
laimingos Chanukos.
Setai?
Šūdas!
Koks čia lagaminas?
Dora padovanojo.
Ji išvyksta iš miesto, ir...
Aš irgi turiu dovaną.
Tikrai?
Šiltas sausainis mano kišenėje. Nori?
Nuo ko šiltas?
Aš ant jo atsisėdau,
- bet jis vis dar drėgnas, nesulūžęs. - Turėjau susiprasti.
- Geriausi sausainiai mieste. - Tu man niekad nieko nedovanoji.
Dabar Kalėdos.
- Kartą padovanojau kelnaites. - Kokias kelnaites?
Su prancūziška skyle užpakalinėje dalyje.
Atidarei, o jos tarsi sakė: „Bonsoir.“
„Čia aš.“
Mane sugrąžino į alėją.
Taip. Nuolatiniams pasirodymams „Raudonosios lapės užeigoje“.
Aš turiu darbą, Kleo.
Grįši namo ar ne?
Tikrai to nori?
Liaukis.
Žinau, kad manęs pasiilgai.
Ne taip stipriai, kaip vaikai.
Ką gi.
Jie irgi gali grįžti.
Kas yra?
Tiesiog... Džiaugiuosi.
Pasakyk Dorai:
„Negali verkti, kai juokiesi.“
Ferdi?
Kas tas Ferdis?
Policininkas.
Ar šitas policininkas?
Taip, ir jis čia netrukus pasirodys.
Gyveni su juočkiu?
Tu nejautei ryšio su manimi.
Tau tereikėjo mano istorijos.
Ne! Nereikia!
Kodėl manęs bijai?
- Nebijau. - Ar dėl šito?
Atsinešiau jį, kad galėčiau atidaryti avarinį išėjimą,
bet palikai langą pravirą, tad man jo neprireikė.
Viskas gerai.
Aš tau atleidžiu.
Visi kartais susimauname.
Esame silpni ir susimauname.
Ne.
Viskas gerai. Aš tau atleidžiu.
Atleidžiu.
Atleidžiu tau, Mede.
Aš tau atleidžiu.
Ar tu man irgi atleidi?
Taip, aš tau atleidžiu, Stefanai.
Lengviau, tiesa?
Kas?
Atleisti kitiems nei sau.
Kodėl?
Nežinau.
Gal todėl Dievas davė mums vienas kitą.
Tikėjausi kur nors drauge išvažiuoti.
Bet turbūt tai buvo vaikiška, ką?
Man labai gaila, Stefanai.
Šalta.
Man jis per didelis, bet tau bus šilčiau.
- Jis Ferdžio? - Ne.
Nenoriu, kad mano mama sužinotų, kad buvau atėjęs pas tave.
Ji nesuprastų.
Aš tavęs neišduosiu.
Tu neišduok manęs.
- Dėl Ferdžio? - Taip.
Viso, Mede.
Mano vergystė nuodėmei yra su Kristaus prisikėlimu naujam gyvenimui,
kuriame jis man rodys kelią.
Išvertė Akvilė Katilienė